prÅ(;an om sjo\ rÅKF.k\ qf 



dess utplånande kan ej betraktas annat än som en stor national- 

 förlust. 



Slutlit^en om det fräckas, livad vinsten skulle hlifva af 'lakerns 

 sänkning, så torde dvn \ara ganska i)rol)lernatisk. Den jord, som 

 en del af strandägarne komma att fä torrlagd, torde \'isserligen otvif- 

 velaktigt hlifva god odlingsjord, men den torde till följd af före- 

 tagets stora kostnader hli dyrt köpt. Den jord återigen, som 

 det största antalet strandägare skulle komma att hugnas med efter 

 sänkningen, torde blifva af mycken underhaltig beskaffenhet, isyn- 

 nerhet om hänsyn tages till omkostnaderna för dess torrläggande. 

 Den torde ej ens kunna odlas. Denna vår uppfattning stödes däraf, 

 att stora sträckor af den genom sänkningen på 1840-talet vunna 

 marken än i dag efter mer än 60 år utgöres af »gallstrand-, en 

 ytterst mager betesmark på sina ställen bevuxen med några för- 

 krympta tallar. 



Tåkerns sänkning enligt nu föreliggande plan kommer enligt 

 vår öfvertygelse alltså att medföra vattenbrist under torra år för 

 nästan hela bygden kring Tåkern med ty åtföljande tunga bördor 

 för landtbruket, svårighet att få is, absolut förlust af fiske och jakt. 

 fullständig förlust af sjöfoder etc. och därmed följande ruin för 

 många mindre beniedlade hushåll, samt en sköflad och vanställd 

 natur, under det att den ekonomiska vinsten med hänsyn till de 

 stora kostnaderna för företaget kommer att bli för flertalet strand- 

 ägare ringa eller ingen. 



Under sådana omständigheter väga vi i underdånighet vädja 

 till Eders Majestät och hemställa att ett dylikt företag af för många 

 så ytterst ödesdiger art ej måtte understödjas med statsmedel under 

 form af odlingslån. 



Underdånigst. - 



Denna petition var undertecknad af 59 strandägare vid sjön 

 Tåkern, 117 personer, som ehuru ej strandägare äro ekonomiskt 

 intresserade i sjön Tåkern, småbrukare, torpare, arbetare, fiskare 

 o. s. v. Dessutom hade under ett par dagar tillfälle beredts för 

 personer, som voro intresserade för Tåkerns bevarande och därför 

 instämde med petitionens syfte, att ådagalägga sin sympati härför 

 genom undertecknande. På detta sätt blef petitionen helt hastigt, 

 dels i hembygden, dels i Stockholm undertecknad af betydligt öfver 

 200 namn. Bland dessa namn återfinnas representanter för alla olika 

 samhällsklasser, talrika medlemmar af riksdagens båda kamrar, 

 ledamöter af Vetenskapsakademien, Riksmusei intendenter, Svenska 

 Jägarförbundet officiellt genom sin styrelses ordförande och sekre- 

 terare, läkare, lärare, godsägare, hemmansägare arbetare o. s. v. 

 Detta visar huru allmän den u})pfattningen är, att Tåkerns för- 

 intande skulle innebära en verklig nationalförlust, och det skulle 

 varit en lätt sak att mångdubbla namnens antal. 



Hans Majestät mottog deputationen mycket nådigt och sade 

 sig känna till frågan förut samt intressera sig därför. 



