go FAUNA OCH FLORA 



fönit påpekade svårigheterna, ej ske utan ganska stora ökade kost- 

 nader för körslor, pumpning o. s. v. De, som redan nu äro nöd- 

 sakade att hämta vatten från Tåkern, få längre väg att köra, och 

 de som hittills haft vatten hemma i sina brunnar, få vidkännas en 

 dryg och påkostande utgift. Åkerbruket kommer härigenom att. sä 

 oskäligt betungas, att det är fara värdt, att det ej längre skall lata 

 sig utan förlust bedrifvas. 



Det synes äfven med full rätt kunna hysas farhågor, för att den 

 uppståndna vattenbristen i förening med grundvattnets sjunkande 

 skall orsaka betydhgt försämrade sanitära förhällande i den omgif- 

 vande trakten. Erfarenheten visar, att flerstädes t. ex. nervfeber- 

 epidemier följt på sänkande af grundvattnet. 



För mejerihandteringen är en riklig tillgång på is ett nödvän- 

 digt villkor. Hittills har detta oundgängliga isförråd för kringlig- 

 gande nejden hämtats från Tåkern. Torrlägges sjön på sådant sätt, 

 som är planlagdt, är det minst sagdt tvifvelaktigt, om hela ortens 

 isbehof skall kunna fyllas med duglig is frän de 2 meter breda 

 kanalerna, som dessutom skola leverera nödigt vatten, och i hvilket 

 fall som helst bli äfven körslorna för ishemtning förlängda och för- 

 dyrade. 



Genom sjön Tåkerns torrläggande går också allt fiske och all 

 jakt förlorade. Afven om fisket ej är af den omfattningen, att det 

 fullständigt föder något antal yrkesfiskare, utgör det dock en afse- 

 värd binäring för många mindre bemedlade. Jakten återigen är ej 

 blott redan nu en inkomstkälla, som för mången är af betydelse, 

 utan den skulle säkerligen, om Tåkern finge förblifva hvad den nu 

 är, Sveriges fägelrikaste sjö, genom införandet af bättre ordnad 

 jaktvård erhålla en större ekonomisk räckvidd och gifva en afkast- 

 ning, som ingalunda vore att förakta. För öfrigt är jakten ej blott 

 en förvärfskälla utan den är tillika en härlighet, som det är hårdt 

 att få sig beröfvad utan någon som helst kompensation. 



Men det är ytterligare en hel del ekonomiska värden, som 

 komma att gå förlorade genom Tåkerns sänkning och härigenom 

 kommer fallständig ruin att drabba många mindre bemedlades hem- 

 Talrika arbetare och småbrukare erhålla nu utan annan kostnad än 

 bergningsarbetet ett rikligt sjöfoder, hvarmed de kunna underhålla 

 sina husdjur och erhålla gödsel för sina åkrar. Likaledes ha de 

 tillfälle att skörda rörvass och »sjödun», vipp, som användes för 

 stoppning af sängkläder, hvarigenom en betydelsefull extra inkomst 

 beredes dem och deras familjer. Men i och med sjöns aftappning 

 försvinner omedelbart den vattenvegetation, som lämnat denna 

 skörd, och de få intet i ersättning, ty deras tillgångar tillåta dem 

 ej att deltaga i kostnaderna för sjösänkningen, äfven om de skulle 

 vilja, något som dock visserligen ej är fallet. 



Till alla dessa stora olägenheter af ekonomisk natur, sällar sig 

 ytterligare en annan, som man ej har rätt att underkänna, ehuru 

 den ej kan uppvägas i penningar, och det är den estetiska. Täkern 

 utgör med sitt rika fågellif och sin af vattnet framkallade yppiga 

 växtlighet en säregen landskapstyp utan motstycke i vårt land och 



