TU. M. FRIKS, Kl T OCH ANNAl oM LINN.i.A i;..Kl \llr 



77 



de lokaler, får afgöra. Wittrock förklarar sig visserligen vara 

 mest benägen att antaga, »att Linnua borealis L. är samman- 

 satt af ett stort antal systematiska enlieter af lägre rang, de 

 flesta af dem efter all sannolikhet motsvarande 1iv:kI Hcr.o 

 DE Vries benämner elementar-arter», men vid den utförliga 

 beskrifningen kallar han dem alla för -former- eller »under- 

 former». Och detta, åtminstone tills vidare, med fullt fog, 

 isynnerhet som lXqw omständigheten, att de allra flesta äro 

 funna på endast en lokal, väl kan gifva anledning att miss- 

 tänka, att de för sin egendomlighet hafva att tacka olikheter i de 

 yttre förhållanden, hvarunder de vuxit: afvikande jordmån, belys- 

 ning, temperatur o. s. v. Detta bestyrkes än mer däraf, att, såsom 

 Wittrock uppgifver, fall iakttagits, då på samma stånd under 

 olika år blomman visat olika färgteckning, antagligen på grund 

 af olikheter med hänsyn till nederbörd och tillgång på solljus; 

 ja, t. o. m. på samma exemplar har väsentlig olikhet visat sig 

 hos blommor, som utvecklats på föga mer än en veckas tids- 

 skillnad, och detta beroende på mer eller mindre näring. 



Till sist torde här böra nämnas några ord om Linneans 

 geografiska utbredning, sådan den nu är känd, men det torde 

 vara nog att hänvisa till den af Wittrock lämnade rätt ut- 

 förliga redogörelsen. Blott ett par smärre tillägg må här 

 göras. 



Danmark är, som bekant, ett land, som under den histo- 

 riska tiden saknat barrträdsskogar, och alltså ansågs ingen 

 Linncca där kunna trifvas. Det väckte därför en ej ringa för- 

 våning, då — jag vill minnas på 1850-talet — densamma an- 

 träffades i en planterad barrträdsskog i Jylland, dit den an- 

 tagligen blifvit förd af flyttfåglar, vid hvilkas fjädrar de med 

 klibbiga glandier försedda skenfrukterna fastnat. Ett ännu 

 mera oväntadt fynd gjordes, då den 1902 anträffades »rigt 

 blomstrende i Udkanten af Pilekrat vid Kvannitsorok i Disko- 

 fjorden» (Nord-Grönland). 



Äfven i ett annat växtgeografiskt afseende hafva åsikterna 

 blifvit något olika. Linné angifver, att den i Sverige förekom- 

 mer »//2 silvis antiquissimis, muscosis, umbros/s^, och upp- 



