<74 FAUNA OCH FLORA 



landskap fanns, utom Bleking, Halland och Bohuslän, hvarifråii 

 han ej kände densamma. 



Äfven utom Sverige visade sig Linmea hafva en vida större 

 utbredning, än man förut antagit; den anträffades t. o. m. i 

 Canada af Linnés lärjunge P. Kalm. Att närmare redogöra för 

 huru kunskapen vidare stegvis ökades, skulle vara lönlös möda, 

 men det torde dock ej vara olämpligt att kasta en blick på 

 förhållandena i Norge, där den som synnerligen sällsynt ansedda 

 växten redan under Linnés lifstid helt och hållet beröfvades 

 denna sin värdighet. Redan 1762 försäkrar H. Ström i Physisk 

 og Oekonomisk Be skrivelse över Fögderi et Sondmor, beliggende 

 i Bergens stift i Norge vol. I, att y>Linnccafloribas geminatis voxer 

 paa Fjeldene og andre Bjergagtige Steder, fornemmelig i Fjordene» 

 och 1766 förklarar biskop J. E. Gunnerus i sin Flora Norve- 

 gica, att den förekommer öfverallt på skuggiga, mossklädda 

 ställen, isynnerhet i skogar. Äfven i Flora Danica, i hvars 

 första volym en afbildning (fig. 3) lämnas, upprepas detsamma 

 såsom gällande hela Norge. I sammanhang härmed må näm- 

 nas, att Gunnerus ansåg sig böra såsom en särskild varie- 

 tet (dock utan eget namn) framställa en vid Trondhjem funnen 

 form med tvenne blom-par, det ena ofvanför det andra. En 

 afbildning häraf lämnade han i Norske Videnskabernes Skrifter 

 Del. IV. 



Vi lämna nu Linneanska perioden och öfvergå till den 

 därpå följande samt kunna nu fatta oss vida kortare. Något 

 nytt släktnamn förekommer härunder ej, ty såsom sådant kan 

 ej betraktas Dicodon (diibbelklocka), hvarmed Linnés lärjunge 

 Fr. Ehrhardt (1786) öfverraskade världen. De ofta mångor- 

 diga, långsläpiga artbeteckningarne, som vidhängts släktnam- 

 nen, hade Linné afskaffat genom att stadga, att hvarje växt- 

 och djurart skulle hafva ett namn, bestående af blott tvenne 

 ord; Ehrhardt ansåg sig böra gå ännu längre, i det att hvarje 

 art skulle få en af ett enda ord bestående benämning. Alltså 

 skulle Trifolium hybridum heta Bubroma, Carex dioica, lepo- 

 rina och pallescens respektive Polyglocliin, Ptacoseia, Limoncctes 



