lil. M. 1I-;1KS, I. I I Otil ANNAI <)\l I.IW.IA IKIKIAI.I^ 65 



Kort därefter (1739) utgaf en annan, i Petersburg sasoni 

 botanices professor anställd tysk, joii. Amman, ett arbete: Stir- 

 piiim rariorinu in linperio Riitlienico sponte provenientinm icones 

 et descriptioncs, hvari juIVmxIcs ett ej rini;a antal växter, som af 

 utsända forskningsresande tagits under färder i aflägsna delar 

 af Ryssland. Häribiand fanns ock en, som D. (i. Mhssf^k- 

 scHMiDT anträffat »ad Jenizeam fluvium». Det länder just ej 

 Amman till heder, att han ej i denna igenkände en kring Peters- 

 burg allmänt förekommande växt, utan upptog den under lWw 

 af Messerscmmidt provisoriskt gifna benämningen Valerianella 

 nemorosa, repens, foUis Vitis idcccu minor ibiis, flor o subriibente, 

 semine umbilicato, hirsiito, oblongo. Härtill hade fogats en 

 god och fullständig beskrifning, men ingen afbildning. 



Antagligen anser mången, att gamla benämningar på Linnean 

 nu blifvit nog eller öfver nog anförda. För fullständighetens 

 skull böra dock ännu några, om än i största korthet, om- 

 nämnas. Dessa äro: Herba foliis Ocymi aiit Serpylli, flore 

 Valeriamv Raj. extern. (1673), som af Linné i Flora Suecica 

 ed. II, om än med någon tvekan, hitföres, Riibeola Virginiaim 

 och Nummiilaria foliis binatis, floscuUs in siimmo purpiiro- 

 caeruleis Pluk. mänt. (1700) p. 136 samt Rabia parva latifolia, 

 foliis ad genicula binis, flore riibente Banist. i Pluk. almag. 

 (1696) p. 324. De begge sistnämnda namnen, hvarmed afses 

 en i Nordamerika af engelska missionären John Banister fun- 

 nen växt, finnas af Linné citerade under Campanula serpylli- 

 folia i ett hans ungdomsmanuskript (Fiindamenta botanica 

 tom. VIII), som tillhör Linnean Society's bibliotek i London. 



förhållande och begärde att blifva Trädgårdsmästare i Upsala; hvartill Linnk 

 af sitt hjertas vanliga godhet säkert bidragit, om ej sysslan nyss förut blifvit till- 

 satt». Häri fmnes knappt ett enda sannt ord. Siegesbecks afskedande 1747 

 berodde nämligen uteslutande på hans häftiga strider med så godt som alla sina 

 ämbetsbröder, botanisterna J. G. Gmelin och Krascheninnikow, anatomen Weit- 

 BRECHT, astronomen Chr. Winsheim, bibliotekarien J. D. Schumacher m. fl. — 

 Han slog sig sedan ned såsom läkare i sin födelsestad Helmstädt, där han afled 

 1755. Hvad den »nyss tillsatta trädgårdsmästare-sysslan > beträffar, så är att 

 märka, att den skicklige Diedr. Nietzel innehade platsen från 1739 till sin 1756 

 inträffade död. Efter 1736 upphörde all brefvä.xling mellan Linné och Siegesbeck. 



