52 FAUNA OCH FLORA 



En för Sveriges fauna ny fågel. 



Kassören vid Förenade Elektriska Aktiebolaget i Ludvika herr 

 E. Eriksson tillsände mig nyligen för bestämning ett iippstoppadt 

 exemplar af en dykand, som af honom blifvit skjuten i Frutjärn vid 

 Ludvika i Stora Kopparbergs län den 28 oktober 1907. Som herr 

 Eriksson redan förmodade, befanns denna and vara ett yngre ex- 

 emplar af den hvitögade dykanden (Fiiligiila Jiyroca). Fågeln var 

 ensam, när den fälldes, men en vecka senare sågs en annan på 

 samma ställe. Det vill däraf synas, som det varit två i sällskap. 

 Vi ha genom detta fynd fått vår fauna tillökad med en ny dykand- 

 art, och då arten förut, mig veterligen, ej är funnen i de nordiska 

 länderna, är fyndet märkligt nog. 



Denna dykand är rätt vanlig flerestädes i sydligare och mel- 

 lersta Euro})a upp till Norra Tyskland, men synes förut ej vara 

 funnen norr om Stora Balt. Det finnes en uppgift från början af 

 1800-talet att den skulle vara funnen ])å Island, men då den aldrig 

 återfunnits därstädes synes uppgiften grunda sig pä förväxling med 

 någon annan art. 



Anden liknar närmast vigghonan och är lätt igenkänlig på sina 

 hvita ögon (iris) och på det för en dykand jämförelsevis smala 

 (låga) näbbet. Hanen bär ej någon för honom särskildt utmär- 

 kande vårdräkt. Han liknar honan, men är på öfre kroppsdelarne 

 mörkt och klart kastanjebrun. 



Det vore glädjande om denna and ville följa brunandens ex- 

 empel och invandra till Sverige. 



Upsala i jan. igoS. Gustaf Kolthoff. 



Enligt CoLLiN har ett ex. af den hvitögade dykanden skjutits 

 vid Haderslev 1856 och ett annat i Stora Eält 1863. Redan i 

 Mecklenburg och Holstein är den normal häckfågel. Red. 



'ö 



Vårfågelns roflystnad. 



I går voro några vänner samt mina pojkar ute för att motio- 

 nera några harar. Knädjup snö med skare, som bar haren men ej 

 hundarne, 8 gr. kallt. Som vi kommo ut på f m. märkte jag 

 några svarta fjädrar pä en skogsstig. Jag förmodade att sparf hö- 

 ken varit framme och anammat någon trast eller dylikt, men gick 

 dock och tittade efter valplatsen för att göra »naturstudier». Ute 

 pä den orörda snön på en liten mossbit fingo vi plötsligt se några 

 mörka fläckar som vi efter närmare påseende funno vara fjädrar 

 och blodfläckar. Från detta ställe ledde ett tydligt spår (det låg 

 några mm. mjölsnö på skaren). Af spåret syntes att figelkroi)pen 

 släpats i snön samt märken efter fågelfötter. Då vi en tjugo meter 

 med ögonen följde löpan fingo vi i mosskanten se en mörk fågel- 

 kropp uppsläpad i björkbuskkanten. Där låg koltrasten med huf- 

 vudet skiljt från kroj)])en. Detsamma låg bredvid hälft uppätet. 



