NAHKA Okl) OM SANDW K IIOAUNKS !• A( .I.IAÄKI.U 47 



ytteilighet, då den har en näbb, som är så massiv, att en 

 stenknäcknäbb förefaller smärt i jämförelse med den. Hos 

 Loxioides är näbben tjoek men dessutom starkt krökt i spet- 

 sen. \)ii\\ gi-()na, gLilli(")l'tkide Psittacii östra har näi^lTcii kraftig, 

 men något längre och öfvernäbben b()jd, så att i\Qn liknar en 

 papegojas, som namnet också antyder. Hos Pseiidonestor är 

 öfverensstämmelsen med en papegoja än större. Släktet Loxops 

 har undernäbben b()jd åt sidan på korsnäbbsfason, som fram- 

 går af namnet. Likheten med korsnäbbarne blir än större ge- 

 nom l\^y\ röda eller orangefärjade fjäderdräkten som orsakat, 

 att de tre formerna fått sådana artnamn som coccinea (»skar- 

 lakansröd») på Hawai, riifa (»röd, rödbrun») på Oahu (nästan 

 utdöd) och aiirea (»guldgul») på Maui. Mindre tjock är den 

 blåfärgade näbben hos den ofvan olivgula, undertill samt på 

 hjässan rent gula men svartvingade Chrysomitridops och den 

 röda, svartstrupade Ciridops, som nu är utdöd. Hos de i gult 

 och grönt färgade släktena Oreomyrja och Chlorodrepanis är 

 näbben längre och smärtare samt i synnerhet hos den senare 

 båghöjd. Båda dessa släkten ha utbildat hvar sin form på 

 hvardera af öarne Hawai, Maui, Lanai, Molokai, Oahu och Ka- 

 uai. Liknande näbb har äfven Drepanis med en art på Molo- 

 kai och en på Hawai. Den förra är helsvart, den senare 

 »Mamo» (Z). pacifica) har guldgul gump och mindre stjärttäc- 

 kare samt en hvit fläck på vingen. Denna fågels gula fjädrar 

 användes fordom till de präktiga fjädermantlar och öfriga pryd- 

 nader, som höfdingarne på Hawai buro. Detta mod ledde dock 

 till fågelns undergång. Den högröda »livi» {Vesiiaria coccinea) 

 fick ock bidraga till fjäderprydnaderna, men då den var talri- 

 kare och utbredd öfver hela arkipelagen liksom den purpur- 

 färgade Himatione sanguinea, drabbades den ej så hårdt af för- 

 följelsen. Hos fågelsläktena Hemignathiis och Heterorliyncluis, 

 som vanligen äro olivgröna ofvan och gula under, ofta med 

 gula hufvudcn, har näbben utvecklats än mera i samma rikt- 

 ning så att säga. Den är mycket lång och stark bågböjd, nå- 

 ende sitt maximum hos Hemignathiis procerus, där den mäter 

 ej mindre än 7 centimeter. Hos släktet Heterorhynchus är 



