46 FAUNA OCH FLORA 



ett par och W. Rothschild har ett exemplar i sitt museum i 

 Tri ng. 



Den tredje formen i ordningen, som blef känd, kallades 

 Mofio braccatas, d. v. s. byxbärande, till följd af, att den har 

 gula skenben (se till vänster på planschen). Den är också 

 mindre mörk, ungefär chokoladbrun med några ljusare fläckar 

 samt med en rent hvit fläck i vingens framkant. Denna form 

 beskrefs 1855 af Cassin från ön Kauai. Tyvärr har den redan 

 hunnit att bli så sällsynt, att dess totala utrotande synes nära 

 förestående. Den fjärde formen, Moho bishopi (öfverst på 

 planschen), blef beskrifven så sent som 1893 af Rothschild 

 frän Molokai. Den är nästan den elegantaste af alla. I sin 

 helsvarta dräkt med en gul tofs vid örat och en större dylik 

 framför vingen samt med den långa stjärtens mellersta pennor 

 uppåtböjda, har den ju rent af ett nobelt utseende. Alla dessa 

 fyra Afo/zo-former lefva alltså på hvar sin ö, och så lika hvar- 

 andra som de äro, kan man ju ej draga i tvifvelsmål, att de äro 

 produkter af isoleringen och urvalet. En femte art af samma 

 familj, Chcetoptila angustipliima, brun med hvita längsstreck, 

 fanns förr på Hawai men torde nu ha försvunnit från de lef- 

 vandes antal. 



Släktet Moho står ej ensamt om utbildandet af lokalformer 

 på Sandwichöarne. Tvärtom förete flera andra samma sak. 

 Ett fiugsnapparepar Chasiempis har utbildat på liknande sätt 

 en form på Hawai, en på Oahu och en på Kauai. Ett släkte 

 af bruna sångare med ljus undersida, Phaornis, kan uppvisa 

 skilda former på öarne Hawai, Lanai, Kauai och Oahu (den 

 på sistnämnda ön är dock nu utrotad). 



Den talrikast representerade fågelfamiljen på ifrågavarande 

 ögrupp är dock Drepanididce, och den företer en mängd märk- 

 värdigheter. De hithörande fåglarne ha nämligen tillpassat sig 

 till så olika lefnadssätt, att deras yttre är i högsta grad af- 

 vikande, och det är endast den anatomiska undersökningen, 

 som kan uppvisa sambandet mellan de olika släkttyperna. 

 Några ha en kort och kägellik näbb såsom den orangeröda 

 Rhodacantlus. Hos den gröna C/iloridops kona går detta till 



