NACKA Okl) OM S\\l'\\ K IIO AKNKS FA( ; Kl .\ \ I-', Il » 45 



från motsatt hall mot de nyssnämnda andfåglarne. Ett liknande 

 ursprung antagcs en för ögruppen karakteristisk vrak {Buteo 

 solitarius) ha, ty vråkar finnas f()r (UVigt ej i Stilla Oceanen, 

 men äio talrika i SyLlameiika. lin spai[lir)k finnes ock samt 

 likaledes en jorduggla och en toiiuiggia, men dessa fåglar äro 

 nästan kosmopoliter, så att, ehuru de utbildat olika former i 

 olika trakter af världen, lämna de ej något godt uppslag till 

 f()rklaring af en faunas ursprung. En annan representant för 

 en kosmopolitisk grupp är den endast pa Hawai förekommande 

 sotbruna korpen, som knappt är så stor som en vanlig kråka. 

 Af större intresse äro emellertid småfåglarne, af hvilka omkring 

 ett 50-tal former blifvit beskrifna tillhörande flera olika famil- 

 jer. En af dessa familjer är Meliphagido' (honungsätarne), som 

 hufvudsakligen är hemma i den australiska regionen, men med 

 tvenne släkten riktat Sandwichöarnes fauna. Det ena af dessa 

 släkten, Moho, har utbildat ej mindre än fyra olika former på 

 olika öar af Sandwichgruppen och lämnar sålunda en vacker 

 illustration till öformers framtvingande genom isolering. På 

 grund häraf ha tre af dessa ^o/zo-former, som finnas represen- 

 terade i Riksmusei samlingar, valts för att belysa detta feno- 

 men (se planschen). Den först (1782) beskrifna af dessa är 

 Moho nobilis (till höger nedtill på planschen), som hör hemma 

 på hufvudön Hawai, där den lefver af frukt och insekter. Så- 

 som synes af planschen är den så godt som rent svart, något 

 stötande i brunt, på vissa ställen med en stor tofs af gula 

 fjädrar på sidan och med samma färg på de undre stjärttäc- 

 karne. De mellersta, längsta stjärtpennorna äro helsvarta och 

 något spiralvridna, de yttre, kortare ha mer eller mindre hvitt 

 och gult på utsidan och spetsen. Den, som därnäst (1789) 

 blef bekant, är Mofio apicalis från ön Oahu. Den var rent 

 svart med undantag af, att den hade hvita spetsar på stjärt- 

 fjädrarne, gula stjärttäckare och en stor gul fjädertofs på sidan. 

 Tyvärr är denna intressanta fågel numera alldeles försvunnen. 

 Det sista exemplaret, så vidt kändt är, togs af en samlare 

 Deppe 1837. Detta fmnes nu i Berlin. British Museum har 



