42 FAUNA OCH FF^ORA 



I afseende å fågelns lefnadssätt i Halland, kan meddelas, 

 att han vanligen inrättar sitt bo i två lager; det yttre bestå- 

 ende af grofva långa halmstrån — förnämligast af hvete — 

 samt växtstjälkar. Innanför och på detta lager hittas det 

 egenliga boet, sammansatt af de finaste grässtrån. Boets hela 

 diameter utgör 21 cm., under det att det inre boet blott håller 

 bortåt 9 — ett sådant bo, taget efter hafrens skördande, ligger 

 här framför mig. Äggen i detta bo varierade, somliga voro 

 mr>ika med streck och fläckar, ett grått, utan fläckar. När få- 

 geln är i färd med att anlägga »grunden» till sitt näste, ser 

 man honom ofta framme på vägen för att där hämta halm, 

 som fallit från åkdonen. Fågelns sång återgifvas af prof. Nils- 

 son med taj, taj, tiritz, men af Holmgren med taj, taj, tivits/ 



Kornsparfvens lock- och sammanhållningsljud har jag fun- 

 nit kunna återgifvas med ett kort tritt, tritt, tritt. I. hans sång- 

 toner återfinnas — likasom hos andra sparffåglar — dessa 

 ljud, beledsagade på slutet med en drill tirritz. Det liknar 

 mycket gulsparfvens, ortolansparfvens och säfsparfvens toner 

 i afseende på omfattning och förhållandena mellan locktoner 

 och drill. Det skorrande r-ljudet är karakteristiskt hos korn- 

 sparfven och påminner något om lärkans drill. Ja, man kan 

 spåra en viss kombination i lätet hos honom mellan lärkans 

 och kornsparfvens. Kornsparfvens fladdrande med vingarne 

 likt lärkan under fortplantningstiden lämnar rum för den tan- 

 ken, att han skulle räkna någon frändskap med henne, likasom 

 han ock kan säges göra det med gulsparfven. Benämningen 

 kornlärka härleder sig förmodligen från detta hans flygsätt och 

 läte. 



' Holmgrens tivits torde vara liämtadt ur Nilssons Fauna; men har vid 

 korrekturläsningen det karakteristiska r-Ijudet utbytts mot ett v, som nog är fel- 

 aktigt. 



C. A. HoUgren. 



