KN \II.I» IxtKHJOlM slA.M I SVKKK ;k 



terst frodig Ijiiiii;\'C'gftati()ii och nicd sparbaiiit växande sina 

 knotii^a tallar. De trycka gärna i Ijungc-ii och denna är mån- 

 genstädes sä h(')g, att de liitt kunna d<)lja sig, ni(.-n a andra si- 



dan kunna de själfva lätt se om människor nalkas, ty terrän- 

 gen är tämligen öppen. Såsom bevis på huru de trycka, kan 

 anföras: En gång, då konsul Lyon's jägare kom gående med 

 fågelhund i dylika marker, gjorde hunden stånd, och när den 



