Naturskyddsfrågan 



Af R. S— j^. 



(Forts. fr. föreg. häfte.) 



Jå kontinenten har man i åtskilliga länder ver- 

 ^ kat i naturskyddssaken med energi och fram- 

 gång att döma af de många olika åtgärder, 

 |H|^jct3::^^»'**'*l hvari arbetet med denna fråga resulterat. 



;. I Preussen har sedan 1906 en särskild stats- 

 '.:.?5i anstalt med säte i Danzig sig ålagd uppgiften 

 att eftersöka befintliga naturminnesmärken och vidtaga nödiga 

 åtgärder för deras bibehållande. Härför skall anstalten even- 

 tuellt uppfordra vederbörande rättsägare att sätta naturföre- 

 målen under ordentlig vård, därvid den tillhandagås med råd. 

 Något anslag för detta ändamål står icke till anstaltens för- 

 fogande. Äfvc n skola ämbetsmän och privatpersoner tillhanda- 

 hållas upplysningar om naturminnesmärken och hvilka mått 

 och steg som böra vidtagas till deras skyddande. Anstalten, 

 som tills vidare består af en föreståndare med en amanuens 

 och ett skrifbiträde och åtnjuter ett årligt anslag af 15,880 

 mark, lyder omedelbart under kultusministern. Denne har vid 

 sida ett kuratorium, bestående af representanter för de olika 

 ministerier, hvilka beröras af saken. 



Med afseende på hela landet består statens verksamhet 

 alltså i: »att väcka intresse, råda och med öfvertalning och 

 förhandling söka åstadkomma åtgärder i önskad riktning.» 

 Mera direkt verksam är hon på sina statsdomäner: genom 

 forstförvaltningen, genom åtskilliga myndigheter med under- 



