KIXAK U AIII.CRK.V: INSKKIKR SOM SjUKDOMSSPklDARK IC) 



sjukdoiii. Mest härjar den bland den fattigare negerbelolkniii- 

 gen, men älven livita falla stundom offei" för densamma. 



Boskapens tsetsesjnka, nagana, visar i det stora hela samma 

 symptom som sömnsjukan; djuren, hufvudsakligen hästar och 

 nötboskap, bli olustiga, slöa, utmattade och störta slutligen till 

 marken. På sina ställen omöjliggöres härigenom all boskaps- 

 skötsel, och resande ha ofta råkat i svårt trångmål genom att 

 deras dragare och lastdjur massvis stupat för tsetsetlugornas 

 bett. Tsetseflugorna äro utbredda öfver hela den ätiopiska re- 

 gionen. Sedan länge har man dock iakttagit, att de ej öfver- 

 allt äro farliga för boskapen, och vår namnkunnige forsknings- 

 resande Charles Andersson framkastar redan i midten af förra 

 århundradet i sitt arbete »Sjön Ngami» den frågan: »Är det 

 verkligen tsetse, som dödar djuret?» 



Trypanosoma gambiense, till vänster hanindivider, till höger honindivider. 



Att så icke är, veta vi nu. Såväl sömnsjukan som naga- 

 nan förorsakas nämligen af s. k. trypanosomer, flagellatliknande 

 protozoer, som genomgå en del af sin utveckling i flugorna och 

 vid deras sting öfverföras i människornas och boskapsdjurens 

 blod. Sömnsjukans protozo har erhållit namnet Trypanosoma 

 gambiense, naganans Trypanosoma Brucei. 



Trypanosomerna äro till formen fisklika, med framändan 

 spetsigare utdragen än bakändan och försedd med ett gissel; 

 längs djurets sida löper dessutom en flimmermembran. De 

 uppträda i blodet, i lymfkörtlarna eller i cerebrospinalvätskan 

 och fortplanta sig genom upprepad längsdelning, hvarvid dotter- 

 individen en tid pläga hänga fast vid hvarandra med bak- 

 ändarna och på sådant sätt bilda rosettformiga kolonier. Vid 



