j^ FAUNA OCH FLORA 



emellertid Laveran den epokgörande upptäckten, att i de röda 

 blodkropparna hos malariasjuka regelbundet förekom en ytterst 

 liten ameboid organism. Därmed var icke blott malarians pa- 

 rasitära natur fastslagen; upptäckten visade ut öfver helt nya 

 vidder för den biologiska och medicinska forskningen, öfver 

 nya fält, där icke blott Laveran och Ross vunnit världsrykte 

 utan, bland en stor skara, äfven tvenne andra Nobelpristagare, 

 KocH och GoLGi gjort eröfringar. Malariaparasiten visade sig 

 nämligen icke, såsom alla andra dittills kända sjukdomsalstrande 

 mikroorganismer, vara en bakterie utan ett djur, tillhörande 

 djurrikets lägsta provins, de encelliga urdjuren, protozoerna. 



Genom Laverans, Golgis och andras undersökningar blef 

 det snart utrönt, hur malariaprotozoen tillväxte inom blod- 

 kroppen, tills den slutligen nästan helt fyllde densamma, hvar- 

 efter den uppdelades i ett antal sporer, som vid blodkroppens 

 sönderfallande blefvo fria och som små ameboida kroppar in- 

 trängda i nya röda blodkroppar. Det visade sig vidare, att de 

 för denna sjukdom karakteristiska frossanfallen just inträffade 

 samtidigt med parasitens sporbildning, och slutligen har det 

 fastslagits, att de trenne olika former af malaria, som man 

 kallat den tropiska malarian eller aestivo-antumnalfebern, hvar- 

 annandagsfrossan eller tertianfebern och tredjedagsfrossan eller 

 kvartanfebern förorsakas af trenne olika arter, Laverania ma- 

 laricc, Plasmodium vivax och Plasmodium malaruc. Till följd 

 af sättet för dessa arters könlösa fortplantning räknas de till 

 sporozoernas klass och bilda inom denna tillsammans med en 

 del andra blodparasiter ordningen Hcemosporidia. 



Genom Laverans upptäckt var visserligen malarians upp- 

 hof kändt, men den viktiga frågan, hur sjukdomen sprides, var 

 ännu obesvarad. Äran af malariaproblemets slutgiltiga lösning 

 i detta afseende tillkommer Ross. Såsom militärläkare i Indien 

 sysselsatte han sig aren 1889 1899 med rastlös och målmed- 

 veten energi, under delvis ganska ogynsamma förhallanden, 

 med lösningen af denna fråga och lyckades genom att angripa 

 problemet frän olika sidor, delvis genom experiment med den 

 iiärsläktade fågelmalarians parasit, fastställa, att sjukdomen 



