Insekter som sjukdomsspridare. 



Af Einar Wahlgren. 



^^ ^_- enom Nobelprisen i fysiologi och medicin 1902 



i'.i!||!lim^^(Ross) och 1907 (Laveran) har uppmärksam- 

 l'S'"'ilfi äfven utom naturvetenskapliga kretsar 



JMM||iMHM|Hblifvit riktad på den viktiga och ödesdigra roll, 

 BW KMRIi^^ ^JiS^ insekter spela vid spridandet af en hel del 

 KSroKl!!H5iZ^.....S; bland människor och djur härjande sjukdomar. 

 Insekternas verksamhet vid spridandet af sjukdomsalstrande 

 mikroorganismer kan vara af tvenne väsentligt olika slag. 



I vissa fall är denna insekternas medverkan af tillfällig 

 art, i den meningen att sjukdomsparasiternas ordinarie sprid- 

 ning sker på helt andra vägar. Så är t. ex. fallet med pest- 

 bakterierna, som man dock funnit på flugor eller på myror, 

 som ätit lik af i pest döda råttor, eller med kolerabakterier, 

 som man funnit i flugor, fångade i kolerasjukas rum. Om också 

 detta spridningssätt i ofvanstående mening är tillfälligt, så äro 

 dess verkningar dock icke att underskatta. Särskildt hafva 

 säkert de allt för litet efterhallna flugorna i den vägen mycket 

 på sitt samvete. Vår vanliga rumsfluga lägger sina ägg i häst- 

 spillning eller människoexkrement, och där genomgår hon också 

 sina förvandlingar. Följderna äro lätta att inse. När under 

 det spansk-amerikanska kriget tyfoidfeber rasade i de ameri- 

 kanska koncentrationslägren, täckte man de sjukas infekterade 

 uttömningar med kalk — kort därefter svärmade flugor med 

 kalkpudrade ben och kroppar bland rätterna på officersmässens 

 matbord! På sådant sätt spridas säkerligen också rödsotens 

 bakterier, och beträffande tuberkulosens spridning äro måhända 

 flugor ej heller alldeles oskyldiga. När man så får höra, att 



