KIXAk lo\\l:||<(,: NACKA K\ kl KSK )M-,R 1 1 kANSKAM'11 N i: 



drifvas mot oss, om vi giHiide oss mellan dynerna pa steppeii 

 och gässen togo ungefär samma väg som förut. Han antog 

 detta förslag och skickade en båtsman att utföra drifningen. 

 Äfven den ne tycktes vara lifvad för företaget att d(')ma eftei- 

 den siKihha lärt, med hxilkeii han rusade i väg att fullgr)ra 

 uppdraget. Emellertid förstodo nog gässen att akta sig och 

 »la Francotte» kunde ej ens få tillfälle att göra ett förs(")k att 

 utmärka sig. Vi togo nu blott några prof af de lägre djur, 

 my§§li^^i'ver o. s. v., som lockade fågellifvet till sjön. Vi sägo 

 därvid bevis för att det salta vattnet ej var hälsosamt föi" alla 

 organismer. Groddjuren med sin lösa hud kunna ej uthärda 

 en simtur i ett dylikt medium. På stranden lågo ett par döda 

 och saltade paddor. 



Men vi måste återvända till var ångbåt. Pa återvägen 

 fingo vi se en stor, tung fågel, rödbrun till färgen med ljusare 

 hufvud och ljust på vingarne. Det var en örn, men jag vågar 

 ej säga hvilken art, troligen dock en skrikörn. Vår båtsman 

 kallade den »berkut». Den var egentligen ej särdeles rädd och 

 slog ned på flera ställen framför oss, men med den dåliga be- 

 väpning jag hade, var den dock i allmänhet ganska tryggad för 

 fara, ehuru jag verkligen lossade ett skott, som med en bättre 

 bössa och en starkare laddad patron nog skulle varit ödes- 

 digert, ty längre var ej afståndet, da den sista gängen flög förbi. 

 Tyvärr blef den nog ej alldeles oskadd nu heller, ehuru ej till- 

 räckligt träffad att råka i mitt vald. 



En half timma senare ångade vi ut frän Fort Alexandrowsk 

 och mina två första asiatiska dagar voro slut och fmgo en 

 ovärdig afslutning med en måltid tillagad med rofolja, ty det 

 var rysk fasta. 



