Några exkursioner i Transkaspien 



Af Einar l>«")iiiiherj». 



|^MS^'\^(g"*^ n lugn och solig morgon i april kastade kro- 

 i^^l^W^^; noångbåten »Kreiser», tillhörig fiskeristyrelsen 

 \Wm ,^^^^^' Astrachan, ankar på redden utanför Fort 

 ^jÉ|r i|Q|j||^^- Alexandrowsk. Det var mitt första besök i 

 PWt^^™^£^2 ^^^^" °^^ ^ turkmenernas land och det var ej 

 '^S^^Mfe^^^^lrJ.-U^tan spänning, som jag väntade att få tillfälle 

 att komma i land. Under tiden tog jag en öfverblick öfver 

 nejden. Vår ångbåt låg i en långsträckt bukt riktad i norr och 

 söder. Det klara, gröna vattnet var spegelblankt. Den östra 

 stranden begränsades af Mangischlakbergets hvitgråa, ganska 

 branta sluttning, den västra utgjordes af en låg sandtunga. På 

 denna voro uppbyggda några små hvita eller grå, med brädtak 

 försedda stugor, som beboddes af fiskare. Litet på sidan om 

 denna by låg en rysk kyrka, gulmålad, men med grönt tak 

 och de oundgängliga lökformiga kupolerna. Fortet och den 

 egentliga -staden» låg några kilometer från hafsstranden. Efter 

 något dröjsmål sattes båten ut. Tillsammans med min ryska 

 följeslage och tolk, en fiskeritjänsteman Arnold, fördes jag i 

 land och efter att ha aflagt en kort visit hos en tjänsteman 

 på platsen skyndade jag genast ut öfver saltsteppen. 



Det var tydligt, att våren ännu ej skridit långt fram. Växt- 

 ligheten, som ju öfver hufvudtaget är ringa och blott består af 

 mycket glest spridda örtstånd, hade ännu ej hunnit långt i sin 

 utveckling utan markerades mestadels blott af föregående års 



