Wilhelm Lillicboro- 



edan Linnks tid hade zoologiens studium i 

 Upsala gått betydligt tillbaka. Hans närmaste 

 efterträdare, Linné d. y., öfverlefde fadren blott 

 i fem år och efterträddes i sin ordning af C. 

 P. Thunberg, hvilken var en utmärkt samlare, 

 som i betydlig mån ökade museet, särskildt 

 genom att till detta skänka sina egna storartade samlingar, 

 men som icke synes haft förmåga att intressera och utbilda lär- 

 jungar. Efter honom kom 1829 G. Wahlenberg, hvilken i sina 

 tidigare föreläsningar visserligen behandlade äfven zoologiska 

 ämnen, men under senare hälften af sin professorstid alls icke 

 synes ha föreläst zoologi. Det zoologiska studiet afstannade 

 också i Upsala under hans tid nästan helt och hållet. Där- 

 emot uppblomstrade det i Lund under Thunbergs samtida A. 

 J. Retzius och dennes båda närmaste efterträdare pa lärostolen 

 i naturhistoria F. Fallen och S. Nilsson, och dit förlades nu 

 tyngdpunkten för zoologiens studium i Sverige. Många äro 

 också de framstående zoologer, som under förra hälften af 1800- 

 talet utgingo från vårt sydliga universitet. 



Efter Wahlenbergs död 1851 delades den Linnéanska pro- 

 fessuren, som tillhörde den medicinska fakulteten och bland 

 annat omfattade »historia naturalis», i flere professurer, af 

 hvilka tre, nämligen professurerna i zoologi, botanik och geologi 

 förlades till den filosofiska fakulteten. 



Fauna och Flora 1908. Haft. 4. tt 



