NATURSKVDDSFRAGAN I3I 



i fridlysningsärendet ingen liäiisyn, men deras rätt bibehålies 

 oförkränkt enligt de metoder, som ofvan angifvits. 



Till dessa bestämmelser, som förestafvats af ömhet om de 

 särskilda rättsägarnas intressen, fogas emellertid dtn anmärk- 

 ningen, att i viktigare fall jord kan exproprieras f(jr att såsom 

 naturminnesmärke afsättas, ty i detta fall beredes ju vederbö- 

 rande full ersättning för hvad de mista. En sådan expropria- 

 tionsrätt kan understundom vara behöflig för att afklippa mT)- 

 tande svårigheter och särskildt för att förekomma, att natur- 

 minnesmärken blifva spekulationsobjekt. Man synes därför 

 icke böra tveka att införa en expropriationsrätt för viktigare 

 fall, i likhet med hvad som skett i utlandet. 



För att ett naturföremål skall kunna fridlysas bör det 

 först vid en pröfning genom sakkunnige fastslås, att det verk- 

 ligen förtjänar att behandlas som naturminnesmärke. Denna 

 pröfning bör lämpligen uppdragas åt Kungl. Vetenskapsakade- 

 mien. 



Sedan möjligheten till en effektiv fridlysning ernåtts, upp- 

 står frågan, i hvad mån staten bör söka åstadkomma, att na- 

 turminnesmärken verkligen blifva uppsökta och fridlysta. I 

 utlandet har man, som af föregående redogörelse framgått, lagt 

 stor vikt vid att skapa ett särskildt organ för att kunna drifva 

 en systematisk verksamhet i saken, hvarjämte som utgångs- 

 punkt för arbetet en officiell registrering af befintliga natur- 

 minnesmärken anordnats. I vårt land torde något enklare for- 

 mer kunna användas. 



»Landets naturminnesmärken kunna ju, såsom man anmärkt 

 om de blifva fridlysta, betraktas såsom en slags friluftsafdel- 

 ning till naturhistoriska riksmuseum, som står under veten- 

 skapsakademiens förvaltning, och att öka och skydda samlin- 

 gen af naturminnesmärken ställer sig därför såsom en syn- 

 nerligen närliggande uppgift för akademien. — Med det 



intresse, som så ofta hos vårt folk framträdt, då det gällt att 

 befordra vetenskapliga uppgifter, skall en hemställan från veten- 

 skapsakademien säkerligen i ett stort antal fall med beredvil- 

 lighet efterkommas, och med afseende å de naturminnesmär- 



