134 



FAUNA OCH FLORA 



heller bör densamma utgöra hinder för ett så nyttigt företag, 

 att naturminnesmärket för dess möjliggörande anses böra offras. 



För att ändamålet med fridlysningen skall kunna uppnås, 

 är det nödvändigt, att naturminnesmärkena göras till föremål 

 för fortgående vetenskapliga undersökningar. För möjliggö- 

 rande af sådana böra tillfälliga dipenser från bestämmelserna 

 af Vetenskapsakademien kunna utfärdas. 



Beträffande skydd åt visst slag af naturföremål, såsom säll- 

 synta djur och växter, bör man utan vidare kunna stadga för- 

 bud att å annans mark afsiktligt borttaga eller skada föremål 

 af denna art. 



En lagstiftning rörande förbud mot vanprydande annonse- 

 ring är äfvenledes af vikt. Den synes kunna åstadkommas 

 därigenom, att åt »Konungens befallningshafvande uppdrages 

 att för område å landet, som genom märklig naturbeskaffenhet 

 eller naturskönhet är af särskildt intresse, i den mån sådant 

 finnes lämpligt, förbjuda, att i det fria annorledes än å bygg- 

 nad, däri människor bo eller affär är inhyst, uppsattes eller an- 

 bringas tafla, plakat eller inskrift i annonseringssyfte .» 



Punkt 2 afhandlar närmare frågan om nationalparker. 

 Åtskilliga omständigheter göra, att det synes lämpligt att ge- 

 nom särskild lag anvisa ett förfarande vid fridlysning af sam- 

 manhängande större områden. Det kan äfvenledes knappast 

 bli tal om att fridlysa sådana stora områden annat än på kro- 

 nans mark. Lagstiftningens hufvuddrag bör gå ut på, att ma- 

 teriellt tillgodogörande af området för kronans räkning icke 

 vidare må äga rum. Ändamålet med nationalparks afsättande 

 bör vara »att söka bibehålla icke blott områdets naturliga be- 

 skaffenhet samt dess växt- och djurlif utan äfven dess natur- 

 skönhet, och detta genom att området lämnas i största möj- 

 liga mån åt sig själft». 



Förbudet skall ej leda till inskränkning i enskildes rätt, 

 som må vara uppkommen. Rätt till bete och fiske bör sålunda 

 lämnas oförkränkt o. s. v. Detta gäller särskildt lapparna. 

 Jaktförbud må kunna upphäfvas rörande viss djurart, om den- 

 samma nått en för naturlifvets jämnvikt störande utveckling. 



