240 FAUNA OCH FLORA 



in så, att de ej blott fingo vistas i boet, utan till och med dia 

 honan samtidigt med hennes egna ungar. Dessa främmande 

 ungar åto redan gräs med stor behändighet. Däremot ville 

 de ej dricka vatten, lika litet som några andra lemlar, utom 

 den digifvande honan, som förmodligen hade särskildt behof 

 däraf och drack sådant med begärlighet, ända till dess hon 

 fått smaka på mjölk. Efter denna erfarenhet ville hon ej mer 

 dricka något vatten. 



På kvällen hade en af de främmande ungarna klättrat öf- 

 ver lådans kant och sprang omkring i rummet. Honan fann 

 honom under ett af sina ströftåg, tog honom i munnen, hop- 

 pade bort med honom till lådan och bar in honom i boet. 

 Sedermera gjorde hon ingen skillnad på fosterbarnen och sina 

 egna barn, utan behandlade alla lika moderligt. 



En annan nyss infångad hona, hvars svällda mjölkkörtlar 

 angåfvo att hon hade ungar, insläpptes en dag i lådan, där 

 hon genast försökte intränga i boet. Hon mottogs emellertid 

 så onådigt af dettas invånare, att hon tillsvidare fann för godt 

 att vistas i lådans motsatta hörn. Flera följande försök till 

 närmande afvisades likaledes, men då modern till ungarna en 

 gång var ute i rummet, begagnade den främmande honan till- 

 fället att gå in i boet, där det befanns, att hon lät dia sig af 

 ungarna. Följande dag rådde fullständig enighet mellan de 

 båda honorna, och den främmande tilläts för framtiden att 

 vistas i ungarnas närhet. 



De sex ungarna hade nu två mödrar. De växte och fro- 

 dades också i förhållande därtill. På kvällarne, då alla lem- 

 larna ständigt voro lifligare, lyftes locket af lådan. Detta var 

 ett efterlängtadt ögonblick. Inom kort hade den ena efter den 

 andra klättrat öfver lådans kant, och nu började ett rörligt lif 

 på golfvet, där de alla jagade hvarandra utefter väggarna och 

 lekfullt hotade med sina tänder, då de närmade sig hvarandra. 

 Leken afbröts alltibland af än den ena, än den andra, som för 

 en stund uppsökte lådan för att äta gräs, men inom kort åter- 

 vände till de andra. 



