1 62 FAUXA OCH FLORA 



anspråkslöshet, hvilken icke blott visade sig däri, att han aldrig 

 framhäfde sig själf och sina arbeten, utan framför allt däri, att 

 han, som tycktes vara fri från hvarje känsla af afund, gärna 

 uppskattade andras förtjänster och icke fann något nöje i att 

 klandra deras fel. När, såsom fallet var med honom, en brin- 

 nande entusiasm för vetenskapen hos en lärare är förbunden 

 med omfattande och gedigna kunskaper, ett flärdlöst väsen och 

 den hjärtegodaste välvilja för de unga ämnessvennerna, är det 

 icke underligt, att han af dem blir högt uppskattad, och Lillje- 

 borg vann också sina lärjungars vördnad och varma tillgifven- 

 het så, som det sällan torde förunnas en lärare. Han fick 

 också mottaga många bevis härpå, bland hvilka särskildt må 

 nämnas den festskrift, »Zoologiska studier», som till honom 

 öfverlämnades med anledning af hans 80-årsdag. Men han var 

 också afhållen och aktad långt utom sina lärjungars krets, och 

 många äro helt säkert de i Upsala, som ännu med saknad 

 erinra sig den blide, spänstige' mannen, då han med en vat- 

 tenhåf i ena handen och en grön blecklåda under armen, van- 

 drade ut på sina exkursioner. Med dessa fortsatte han ännu 

 i den sena ålderdomen, ja, så sent som 1896, då hans 80-årsdag 

 högtidligt firades, visste man berätta, att han på våren, medan 

 is ännu låg kvar, ute vid Föret skott af sig och vadat ut i 

 vattnet för att håfva efter sina älsklingsdjur entomostracéerna. 

 Detta något vågade experiment åsamkade honom en tids liosta, 

 hvilken dock emellertid snart gick öfver. 



Zoologien nådde under Lilljeborg's ledning ett högt upp- 

 sving i Upsala och det torde icke kunna förnekas, att under 

 hans professorstid tyngdpunkten för det zoologiska studiet i 

 Sverige åter flyttades dit. Hans inflytande på de unga zoo- 

 logerna var också utan tvifvel ganska stort, icke så som skulle 

 han på dem utöfvat det ringaste tryck beträffande åsikter eller 

 studieriktning, men helt säkert drog han flertalet af sina lär- 

 jungar, isynnerhet under tidigare år, till studiet af de grenar 

 af zoologien, med hvilka han själf företrädesvis sysselsatte sig. 



LiLLJEBORG erhöll afsked frän sin professur den 1 septem- 

 ber 1882, men det förunnades honom att efter sitt afskeds- 



