LÖNNHIvRC. OM NAGK\ KVXD I I.l loRINA-LERA 



omnämnda mycket gamla vikare-exemplaret med utiujtta tän- 

 der (frän Oxelösund) blott är 177 mm. Skulle underkäken 

 hos dijn subfossila Norrkripingsvikaren statt i samma propor- 

 tion till basikianiallängden som hos de båda nyss anfr^rda gamla 

 vikare-exemplaren (från Spetsbergen och Oxelösund) bör den 

 förras basikraniallängd ha uppgått till omkring 170 mm. 

 Detta basikranialmatt måste otvifvelaktigt anses fr)r mycket 

 stort f()i" en \'ikare, som ej uppnatt hr)gre ålder, än Norrkrj- 

 pingsvikaren gjort. Bevis för dess ungdomlighet kunna näm- 

 ligen hämtas ej blott, som ofvan anförts, från extremitetsbe- 

 nens beskaffenhet utan äfven från kranialrestenia. Den svaga 

 utbildningen af processus coroiioideas och det korta afståndet 



Fig. 2. Högra underkäkshalfvan af den suhfossila vikaren från Norrköping. 



mellan proc. articiilaris och proc. angiilaris på underkäken, 

 tyda på ungdom. Stora dimensioner och samtidigt ungdoms- 

 karaktärer förenade hos samma individ angifva emellertid en 

 storvuxen ras. En granskning af kranialresterna ge så tillvida 

 samma slutresultat som den komparativa undersökningen af 

 extremitetbenen. 



Den subfossila vikarens underkäk förefaller att vara ovan- 

 ligt bred baktill. Den mäter nämligen strax ofvan om processus 

 cmgu/aris 30 mm., h vilket mått till och med öfverträffar det 

 motsvarande 28 mm. hos den stora gamla Oxelösundsvikaren, 

 och naturligtvis alla de mindre exemplarens. Dock är det 

 TorelTska exemplaret från Spetsbergen äfven i detta fall större, 

 35 mm. Hos den kaspiska själhunden är underkäkens bakre 



