LÖNNBERG, OM NÅGRA FVNIJ I Lin^RIXAI-ERA 1 73 



mänhet och äfvcn vikarna liöra till den förstnämnda kategorien. 

 Man kan därför ej göra några fasta slutledningar af under- 

 sökningar företagna på ett enda exemplar, som därtill är defekt, 

 men det förefaller nästan, som om di^n här heskrifna subfossila 

 vikaren från Norrköping skulle afvika såafsevärdt i vissa afseen- 

 den, som ofvan framhållits, och därtill i en viss bestämd rikt- 

 ning, att man därutaf skulle kunna bli frestad att antaga, att 

 vikarena i Östersjön vid den tid, då den här omhandlade har- 

 punerades, varit ej obetydligt olika mot de nu vanliga i Öster- 

 sjön förekommande vikarena. Östersjön var då ett mycket 

 större haf än nu, och stod i fullt öppen förbindelse med åt- 

 minstone Ladoga, i hvilken sjö liksom i Saimen efter afstäng- 

 ningen utbildats afvikande reliktformer af vikare. Förhållandena, 

 under hvilka den subfossila Norrköpingsvikaren lefde, voro ju 

 således olika mot de nuvarande och det ligger därför nära till 

 hands att antaga, att med omgifningarnas förändring äfven 

 vikarena till en viss grad omdanats. 



Fiskfynden representerade 6 fullt identifierbara arter. I 

 vissa fall var bestämningen mycket lätt, emedan de omsorgs- 

 fullt tillvaratagna lerstyckena gåfvo aftryck af nästan hela 

 fiskarna. I andra fall åter var bestämningen mycket svår, 

 emedan skelettdelarna voro så illa bibehållna, att knappt något 

 enstaka ben kunde löstagas och rengöras för jämförelse. De 

 voro nämligen sönderprässade och så möra, att de till sin 

 konsistens närmast öfverensstämde med alldeles genommurket 

 trä. Fjällen voro i de fall, då sådana funnos, bättre bibehållna 

 än benen. Af de anförda omständigheterna framgår emellertid, 

 att det ej varit möjligt att företaga detaljerade jämförelser 

 mellan ben af de subfossila fiskarna och nutida af samma art, 

 utan har arbetet med de förra fått inskränkas till bestämning. 



