Ytterligare en kritik. 



Bataljonsveterinären Henrik Hasselgrex har ånyo ])ublicerat 

 ett » arbete >\ denna gång med titeln »Gotlands Däggdjur, Reptilier 

 och Amfibier% Denna nya publikation har tyvärr alltför stor likhet 

 med det alster af författarens penna, som vid ett föregående tillfälle 

 kritiserats i denna tidskrift. ^ Det är en tämligen lösligt hopfogad 

 samling af notiser, hopkompilerade från olika håll, ofta utan angif- 

 vande af källan och det är i regel ytterst svårt att finna ut hvad 

 som är författarens eget. Man hade dock rätt att vänta, att då ett 

 dylikt ämne behandlades, faktiska upplysningar skulle lämnas om 

 de olika djurarternas förekomst på Gotland, i synnerhet då det 

 gäller mindre allmänna former. För att belysa bristen härvidlag 

 må anföras, att, när förf. skrifver om fladdermössen, anföras fem 

 arter men endast för en af dessa anföres en bestämd fyndort näml. 

 för »mustaschfladdermusen» och om den säges kort och godt: 

 »Denna sällsynta art är funnen i Tofta.» Man frågar ovillkorligen 

 när och af hvemr Om sandödlan säges, att hon är »tämligen all- 

 mänt Denna djurart är dock så pass sällsynt, att det varit af in- 

 tresse att få veta några lokaler, där den med säkerhet påträffats 

 eller konstant förekommer. Om lökgrodan yttras: »Detta i Sverige 

 sällsynta djur förekommer här om än sparsamt. Han(!)- är tagen 

 af professor Sundevall.» Det är allt hvad man får veta om lök- 

 grodans förekomst på Gotland, men om någon ger sig till att 

 skrifva om Gotlands amfibier, är det hans skyldighet att säga ifrån 

 rent ut, om han vet något mera om lökgrodan än den gamla lite- 

 raturuppgiften, att prof. Sundevall tagit den en gång i tiden. Lä- 

 saren bör få veta, om lökgrodan veterligen ännu finns kvar eller 

 ej. Det är det minsta som kan begäras, ty ett citat ur denna tid- 

 skrift utan angifvande af källan om ett fynd af larver af denna art 

 »på ett annat ställe i vårt land», hvarmed åsyftas Råå i Skåne hör 

 ej till ämnet. Denna brist på sakliga upplysningar med angifvande 

 af verkliga fakta gör sig märkbar öfverallt, och man får klart för 

 sig äfven härigenom, att förf. ej behärskar sitt ämne. På grund 

 häraf blir man misstänksam och vågar ej lita på uppgifter, som väl äro 

 möjliga, men ej själfklara, såsom t. ex. att svarta råttan skulle fin- 

 nas >vid hamnarna, så vid Visby». Det synes sannolikt, att det 

 varit svarta varieteter af den vanliga bruna husråttan, som gifvit 

 upphof till detta meddelande. 



' Arg. 1907, haft. 3 p. 129. 



'^ Det ligger utanför vårt område att ingå på någon språkgranskning, men 

 nog vore det af intresse att veta, hvarför författaren konsekvent betecknar wesslan > 

 och >'lökgrodan» med maskulinpronomen han». 



