YTTKRI-ICARK KN KRniK I99 



skulle mun komma till högst beklagliga resullui. Linellertid är det 

 ej lönt att spilla liera ord härpä. En sak är dock skäl i att fram- 

 hålla ur denna antikritik. När R. S — g. kritiserade förf:s uppgift 

 om, att stararne enligt ordagrant citat skulle plocka särskildt 

 bromslarver • från boskajicn påpekade han, att -bromsens ila- 

 banus horinns) larver finnas i jorden, men nötstyngets Ulypodcrma 

 bovis) i nötkreaturens hud och framställde tvifvelsmäl om, att 

 stararne ostörda- fä utföra »den för nötboskapen helt visst inga- 

 lunda smärtfria operationen» att i)locka bort dessa //r/'6'^/r;7;/^z-larver. 

 Nu söker förf. villa bort detta genom att säga, att han håller fast 

 vid, att stararna »befria korna från diverse insekter>' och han cite- 

 rar A. E. HoLMf.RKN för att bevisa detta. Det var ju dock ej den 

 saken, som har kritiserats utan förf:s ])ästäende, att det skulle vara 

 •>särskildt bromslarver», som vore föremål för stararnes verksamhet. 

 Förf. gör sig sålunda här skyldig till en olämi)lig advokatyr, i det 

 han med tillhjälp af oriktiga citat tillskrifver kritiken andra yttran- 

 den än dem, som verkligen fällts. 



Såom slutord u])plyser oss förf. om, att »värt nuvarande fågel - 

 system är ett konstgjordt system, lika artificiellt som Linnés sexual- 

 system». Nu beror det ju på, hvad förf. menar med »vårt nuva- 

 rande fågelsystem». Det söm numera användes i vetenskapliga ar- 

 beten gör dock verkligen anspråk på att vara i stort sedt något så 

 när naturligt d. v. s. baseradt på naturlig frändskap mellan de 

 olika grupperna, såsom denna framgår af en mängd noggranna ocli 

 detaljerade undersökningar, om hvilka förf. antagligen ej har en 

 aning. Men i detta system har förf:s hypotes, att »i jordens barn- 

 domstid, i de ljumma sumpmarkerna torde efter reptilierna vadarne 

 först ha framgått» (p. 70) ej fått någon tillämpning och den är ju 

 blott ett lösligt och osannolikt hugskott, som ej är fotadt på några 

 undersökningar eller faktiska förhållanden, utan tvärtom alldeles i 

 strid med såväl paleontologiens som morfologiens klara och tydliga 

 vittnesbörd. Hypoteser äro mången gång nödvändiga, men de få 

 ej framkastas huru barockt som helst, utan om de skola ha något 

 värde, skola de stå i öfverensstämmelse med vetenskapliga fakta. 



Måhända har denna kritik blifvit onödigt lång. men å andra 

 sidan är det ej lämpligt, att tryckalster af detta slag få bli obe- 

 mölta, allra helst som förf. synes vara så väl tillfredsställd med 

 sitt opus och yttrar sig med mycket stor säkerhet. 



I förordet säger författaren, att det »torde af flera skäl vara 

 ovisst» huruvida ytterligare någon del behandlande Gotlands djur- 

 värld af honom kommer att utarbetas, och han erkänner sig med 

 oväntad blygsamhet, när han »lämnat ryggradsdjurens fyra första 

 klasser, icke längre äga nödig zoologisk kompetens». Om de 

 båda häften, som hittills utkommit, skola vittna om dylik kompe- 

 tens, torde det vara synnerligen önskvärdt såväl för författaren 

 själf som för den svenska litteraturen, om ej något mera kom- 

 mer till synes från områden, där denna kompetens är af ännu 

 lägre rang. /'-• /-• 



