248 FAUNA OCH FLORA 



Riksmuseum. Alla tre exemplaren ha ett sådant utseende, att 

 deras blandade ursprung tydligt synes, ty ett drag är tydligen 

 liksom hämtadt från den ena, ett annat från den andra af 

 föräldrarne. Den långa spetsiga näbben är gifvetvis ett steg- 

 litsarf. Från steglitsan har också gått i arf till de båda afbil- 

 dade exemplaren i större eller mindre grad den röda fläcken 

 vid näbbroten, men däraf finnes ej ett spår hos det i Riks- 

 museum befintliga exemplaret. Likvisst är det en vanlig före- 

 teelse, att just denna fläck nedärfves till steglitsbastarder van- 

 ligen dock blott såsom orangeröd. Den omtalas också vid 

 beskrifning i en tysk tidskrift af en bastard, som haft en grön- 

 siska till far och en steglitsa till mor, sålunda omvändt för- 

 hållande mot det nu ifrågavarande. I dräkten föröfrigt kan 

 man nog spana hos den här afbildade fågeln såväl arf af mo- 

 derns gröna och gula som af faderns bruna. Hos Riksmusei 

 exemplar kan man säga att det ingår nästan mera af steglit- 

 sans bruna både på ryggen och kroppssidorna, liksom äfven 

 de yttre stjärtpennorna ha den för steglitsan karakteristiska 

 hvita fläcken, under det att i motsats mot hos grönsiskan intet 

 gult finnes vid stjärtens bas. De mörkare spolfläckarne både 

 på hufvud och rygg utgöra dock arf från grönsiskmodern såväl 

 hos detta exemplar som hos det afbildade. 



Steglitskanariebastarden visar sig ha ärft den långa stjär- 

 ten samt det myckna ljusa i dräkten från kanariefågeln. 



I samband härmed kan anföras, att i Riksmuseum finnes 

 en vildfångad »hybridsiska», som erhölls i trakten af Stockholm 

 den 5 dec. 1861. Det finnes ej någon uppgift på etiketten om, 

 huru dess bastardursprung tolkats, men det synes ligga när- 

 mast till hands att antaga, att det är en bastard mellan grå- 

 siska och grönsiska, då den i flera afseenden företer intermediära 

 drag mellan dessa båda. Stjärten är t. ex. kortare än hos 

 grönsiskan, fläckighetsgraden är rent intermediär mellan en 

 grönsiskhona och en gråsiska, ryggens färgton likaså. Från 

 grönsiskan kan ha ärfts den gula anstrykningen på bröst och 

 öfvergump och från gråsiskan den mörka hakfläcken, som ju 

 dock också finnes hos grönsiskhanen. 



