Hl GEN SÅSOM HUSDJUR 279 



Därför kan man ju säga, att elgen icke skulle kosta något 

 att underhålla. Hvad renarne äro för lapparne, skulle elgen 

 blifva för jordbruket, i synnerhet i skogsbygden. Äfven elgens 

 kroppsbyggnad är afpassad för våra marker, han rör sig med 

 otrolig ledighet i djup snö samt i sänka mossar och träsk. 

 Där ej en människa kan gå, springer han med ledighet, ■^h^^^^ 

 i värsta bergmoras. 



Nu kanhända att nagoii invänder, att elgen icke låter tämja 

 sig. Jo, alldeles säkert kan han det, men icke på det vis, som 

 kanhända har användts, att stänga in den uti en hägnad, och 

 kasta in födan samt icke vidare bekymra sig om den. Nej, 

 man skall från liten kalf, då man rar på den, lära den livad 

 man vill, och sedan lägga sig vinning om att dagligen vara 

 tillsammans med den, så att dess rädsla för människan totalt 

 försvinner. Sedan går det nog att få afvel i fångenskapen, 

 och då är ju saken vunnen. 



Att man äfven kan släppa dem lösa på bete, därom är 

 jag öfvertygad, då jag såsom jägare har erfarenhet om hvad en 

 hund kan uträtta, om den blir rätt dresserad. Jag har en 

 hund, som är fullkomligt herre öfver elgen i vildt tillstånd. 

 Det skulle vara lättare att erhålla sådana för tama djur. 



För öfrigt kan man lära af lapparne, hur dessa kunna sköta 

 sina halfvilda renar. Det skulle blifva af stort nationalgagn 

 och ett behöfligt uppsving för jordbruket att tämja elgar. 



Men som nu är, slösas de vackra djuren bort och många 

 få pinas, såsom jag här i förbigående vill nämna, på de orter, 

 där mindre landtbrukare ha skogar, äfvensom där marken ut- 

 hyres till stadsbor o. s. v. Då elgen blir tillåten att skjuta 

 skall man ut och försöka sin lycka, alla unga och gamla af alla 

 handtverk. Då letas det fram gevär af alla kalibrar, oafsedt 

 hvad de duga till, men till skogs och skjuta elg skall man. 

 Och följden blir att alltid någon får se en elg, men afstånd 

 eller hvar kulan skall placeras tänker ingen på, utan blott skju- 

 ter. Är det då, som någon gång händer, nära håll, kan ju elgen 

 blifva ganska svårt sårad men springer i de flesta fall sin väg. 

 Så länge den springer, kan man ju spåra den, men när den 



