2 82 FAINA OCH FLORA 



och ormbunka samt alla slags blomster och löf nu äfven af 

 björk och al till myckenhet och drucko hvardera 2 kannor get- 

 mjölk dagligen. De smakade aldrig räfrumpa (equisetum) icke 

 heller löfvet af hägg. Han var 38, hon 31 tum^> [hög]. 



De voro ytterst tama och tillgifna sin husbonde, följde 

 honom öfverallt (äfven på jakt) såsom ett par hundar. Så 

 snart som de förlorat honom ur sikte blefvo de oroliga och 

 -gnällde». När han efter ett par dagars bortovaro återkom 

 den 17 juli hade han >^största möda att komma från deras 

 kärleksbetygelser>>. \'id denna tid pryddes de »med halsband 

 af rödt safian, i hvilka hängde ljudfulla metallklockor . 



I tredje månaden lärdes de att stå bundna med »starka 

 grimmor» och att låta leda sig. Kvigan var äfven nu genast 

 lydig men tjuren något obändig. Men de fmgo ej bröd och 

 mjölk förr än de visat sig läraktiga -och innan slutet af måna- 

 den kunde jag och deras väktare leda dem hvart jag ville 

 halfva milen utåt landsvägen, der de icke voro rädde för hvad 

 helst mötte dem-. 



; \'id slutet af juli månad började de att äta af barrskogen 

 och ganska gerna kålblad, rofblad och sjelfva rofvan i tunna 

 bitar skuren. Emellan öfningarne vakades de beständigt i 

 skogen — — . De fmgo nu -5 kannor» mjölk hvardera, blan- 

 dad ko- och getmjölk. 



De kommo hem ur skogen när middagsklockan ringde, 

 emedan de då voro vana att >få läckra hemkosten». »Vid mid- 

 dagstiden, då de alltid voro hemma ett par timmar, lågo de 

 antingen utanför mitt kammarfönster, eller i min kammare. 

 Vängsjöbergs byggning ligger lågt och är icke fyllest 2 alnar 

 från fönstren till marken. De lade sig icke, om de genom 

 rutorne sågo mig vara i rummet. Jag måste då öppna fönstret, 

 då de genast, hon alltid först och han straxt efter, hoppade 

 in till mig. De voro synnerligt snygga och hände aldrig att 

 de orenade kammargolfvet eller sin lega. De hoppade ut, när 

 de ville göra sitt tarf, sedan de sofvit, stundom länge, på en 

 matta under mitt skrifbord. hon helst med hufvudet på mina 

 fötter, och kommo på samma sätt in igen att få bröd, om jag 



