ADLEKZ, NAr.RA lA KTlACi: I.SKK TNUIk 111 1.1. MMI 



4' 



I deti mån ungarna tillväxte, bcnjade de röja en olikhet i 

 sinnesart, som var särskildt tVirvänande hos de yngsta, hvilka 

 ju blifvit infångade i nära nog nyfödt skick, först långt därefter 

 öppnat sina ögon och sålunda aldrig fatt erfarenhet oni några 

 andra omgifningar än de nuvarande. En af dem hade ärft icke 

 blott sin moders fördelaktiga yttre, utan äfven hennes frid- 

 samma sinnelag och dygder i öfrigt. Detta lilla näpna djur lät 

 bi^handla sig snart sagdt huru som helst och visade aldrig 

 tecken till rädsla, utan tvärtom en så stor förtrolighet, som 

 det gärna var tänkbart. Hvilket eftersträfvadt nöje det var att 

 få sitta på min hand, röjde denna unge genom att anstränga 

 sig af alla krafter att hoppa tillräckligt högt för att komma 

 upp på densamma, då den sträcktes ner i ladan. Då han 

 ibland sakta bet i mina fingrar, skedde det uppenbarligen icke 

 i någon ond afsikt, utan snarare af nyfikenhet att känna efter, 

 huru de smakade. 



I skarp motsats härtill stod lynnesarten hos den andra 

 ungen, som likaledes till det yttre liknade modern. Långt ifrån 

 att låta sig påverkas af den dagliga erfarenheten om mina fredliga 

 afsikter, blef denna unge för hvarje dag allt skyggare. Då 

 jag sträckte ner handen i lådan, kastade han sig, vild af för- 

 skräckelse, under gälla skrik hit och dit, och lyckades jag 

 någon gång fånga honom, bet han så häftigt, att jag fann 

 rådligast att genast släppa honom. Kanske hade han varit 

 lättare att påverka, om han varit ensam. Under nuvarande 

 förhållanden var han helt säkert otämjbar. 



Den tredje ungen i samma kull var mera indifferent, och 

 detsamma kan äfven sägas om de tre ungar, som infångats i 

 mera försigkommet skick. Utan att visa någon högre grad af 

 rädsla, lade de ej heller någon varaktig förtrolighet i dagen. 

 Den tillgänglighet, hvarpå de ibland visade prof, kunde en 

 stund efteråt vara förbytt i motsatsen. 



Det har tyckts mig vara af intresse att framhålla dessa 

 olika drag hos syskonen af samma kull, enär man i allmänhet 

 väl knappast väntar sig en sa utpräglad psykisk individualitet 

 hos så lågt stående djur. 



Fauna och Flora 1908. Haft. 5. 1 8 



