252 FAUNA OCH FLORA 



hvilket närmast liknade en af blåsten kringdrifven hvit papperslapp,, 

 och då jag kommit närmare, blef dess rätta natur ställd utom allt 

 tvifvel. En större flock ladusvalor, gamla och unga, svärmade kring 

 träden för att uppsnap])a de små flygfän, hvilka den rådande blåsten 

 tvingade att söka skydd bland de lummiga grenarne, och den hvita 

 svalan tecknade sig skarpt emot trädens mörka bakgrund. Det var 

 en årsunge af samma art som de öfriga, och hennes rena hvithet 

 bröts endast af en mörkare skuggning vid eller på hufvudet; hvar- 

 ken färgen eller platsen för denna rest af den normala teckningen 

 kunde jag i anledning af fågelns stora rörlighet och snabbhet närmare 

 bestämma. På grund af sin ljusa färg tedde sig denna svala skenbart 

 större än kamraterna. Af mig kända, tullt trovärdiga personer, hvilka 

 under en timmas tid stått på ])latsen, försäkrade, att ytterligare en hvit 

 svala funnits i flocken och visat sig samtidigt med den nyssnämnda. 

 Denna andra svala skildrades som rent hvit, utan antydan till annan 

 färg. På min fråga, om äfven denna saknade de långa »spröten>^ 

 i stjärten, fick jag enhälligt jakande svar, hvarigenom dess natur 

 af årsunge till samma art som de öfriga var konstaterad, ty det låter 

 ej gärna tänka sig, att en hvit ladusvala och en likadan hussvala 

 af en tillfällighet råkat samman. Att dessa båda albinos tillhörde 

 samma kull, torde vara ställdt utom tvifvel. 



Lund, sept. 1908. Otto Holm g v is t. 



Guldspiggar. 



I dammen på Centralbadets vackra gård i Stockholm, Drott- 

 ninggatan 88, har man sedan i våras observerat, att bland de spig- 

 gar som där finnas och trifvas, uppträdt en och annan guldglänsande 

 form. På professor W. Leches anmodan infångades i slutet af juni 

 ett dylikt exemplar och ställdes till mitt förfogande. Det visade sig 

 vara en romstinn hona af vanlig tretaggad spigg, men hela öfver- 

 sidan var vackert kanariegul, undersidan hvit och ögonringarne 

 vackert smaragdgröna. All mörk pigmentering saknades, och det 

 var tydligt, att endast det gula färgämnet, som hos fiskarna utgör 

 en grundbeståndsdel af deras färg, fanns kvar, under det att det 

 svarta melaninet försvunnit och därmed också alla de hos en vanlig 

 spigg skiftande färgerna. Nu i september ser man i dammen bland 

 det ett par cm. långa årsynglet äfven en del dylika små gula yngel, 

 somliga vackert skiftande i rödt, andra åter mer bleka. Jag har 

 fått uppgifvet, att man gissat på, att dessa gula former skulle vara 

 några slags bastarder mellan spiggen och de i dammen befintliga 

 guldfiskarne, hvilket naturligtvis ej är fallet. Man har äfven talat 

 om en färgvä.xling på grund af det inflytande som de många guld- 

 fiskarne skulle haft, ett slags härmning, hvilket väl dock också är 

 föga sannolikt, då ett dylikt fenomen af »guldfiskvarieteter» ej är så 

 sällsynt bland fiskarne. Professor Lönnberg nämner sålunda i en 

 tidningsuppsats i Heimdals artikelserie för 1902 om förekomsten af 

 dylika hos id, mört, abborre, mal, ål, nejonöga och möjligen gädda, 

 och troligtvis kan en dylik sjukdom, ett slags ofullständig albinism, 

 träfta alla med de vanliga gula och mörka färgämnena försedda 

 formerna. Z. G. A. 



