284 lAUNA OCH FLORA 



Vid 2\2 års ålder var elgen »12 qvarter 1 V^ tum» och 

 var »ganska groflemmad och tjock isynnerhet öfver framdelen». 

 »Han gick nu ganska beskedligt under sadel. År 1797, om 

 vintren, lät han äfven väl köra sig anspänd så väl i Lokor 

 som i vanlig Sele.» — ■ — — »Anspänd för släda var han 

 alltid något trög bort; men på hemvägen vågade jag icke åka 

 så fort som han kunde trafva.» Under vinterns lopp skenade 

 han två gånger. Den ena gången hade Darelli åkt två mil 

 och band elgen för att gå in till en granne. Elgen blef då 

 skrämd och störtade i väg samt bröt fimmerstängerna i grin- 

 den. När Darelli varseblef elgen »ett par hundra famnar på 

 hemvägen», blåste lian i krutmåttet och den stannade genast, 

 »jag lockade honom, han tillbaka, och med ett par lånta fim- 

 merstänger körde jag sagta hem». Den andra gången, då elgen 

 skenade, kom gossen ridande på den efter posthämtning. Elgen, 

 som då ej bar kapson, blef skrämd af något och kastade af 

 vägen. »Besynnerligt att Gossen kunde hålla sig qvar i sadlen, 

 så fasligt det gick öfver gärdarna opp till skogen, der Elgen 

 saktade loppet. Gossen tog sig fast i första qvist öfver sitt 

 hufvud och släppte Elgen undan sig; som så snart han saknade 

 ryttaren började skrika och stadnade. Gossen hängde i tallen, 

 lockade Elgen, som kom, då Gossen fällde sig ned och red.» 



— Vid båda dessa tillfällen visade tydligen elgen mera 



besinning än en skenande häst. — Han var föröfrigt alldeles 

 orädd både för det ena och det andra. En gång »bevistade 

 han en fest för en min Grannfru», berättar Darelli, »då tem- 

 ligt grofva kanoner lossades under Regementsmusik. Elgen 

 måste fösas från kanonerne, att ej svedas; han geck mellan 

 trumslagarena och klarinetterna sattes invid hans öron; ingen- 

 ting dylikt bekom honom; han var lugn och ökade högtidlig- 

 heten med sin artighet att ligga vid kaffebordet och taga soc- 

 kerskorpor ur sköna händer.» 



1799 skänkte Darelli sin elg till konungen, som hade den 

 i en gård vid Drottningholm, där den lefde till 1803 den 15 juli. 

 Den afled sålunda i något öfver 9 års ålder. 



