292 FAUNA OCH FLORA 



matsäck och utmattas därför hastigt, hans galla svullnar starkt 

 af ansträngningen, däraf utmattas han ytterligare och efter tre 

 dygns förlopp kan han upphinnas, om det också vore på 

 en sjö. Men så uthålliga skidlöpare träffas ej ofta. Nu för 

 tiden är det svårt att fånga varg genom skidlöpning, därför att 

 renarnas antal ökats så starkt, att det öfverallt i högfjällen, i 

 dalarna och uppe vid den öfversta trädgränsen, finnas renar 

 hela året om, så att vargen kan taga för sig så många han 

 behagar utan att uppsöka skogarna. Och till och med om 

 han kommer ned i skogen, är han icke i fara, ty de frusna 

 spåren af de många renarna gå i alla riktningar, och det finnes 

 ingen hel snöyta, där vargen kan spåras och förföljas. 



I Jukkasjärvi socken gick vargen vintern 1908 mot söder ned 

 i skogarna och folk var efter honom på skidor öfverallt, där 

 han kom, men man fick honom icke fast, ty öfverallt var det 

 frusna renspår, och bland människor och renhjordar kan man 

 icke jaga.» 



»Om Gouka Vulle och vargen (för 40 år sedan).» »Fjället 

 Davanjunjis är högt och brant på ostsidan och då tre lappar 

 voro ute på skidor efter vargen kommo de upp på Davanjunjo. 

 Då hade vargen sitt tillhåll där, och det ha de ännu. Då nu 

 vargen fick se skidlöparna sprang han mot öster och lät sig 

 glida ned för det branta stupet, men Gouka Vulle kom efter 

 på sina skidor och grep vargen i svansen och denne drog 

 honom med sig, och då de båda kommo ned dräpte Gouka 

 Vulle vargen, som hade det varit en hund. Kamraterna vågade 

 icke följa med på den färden, de trodde, att Gouka Vulle hade 

 slagit sig till döds och gingo rundt om fjället, tills de kommo 

 nedanför stupet, som de fruktade, och där funno de Vulle, som 

 just hade slutat att flå vargen. 



Och på det stället har aldrig en människa förr gått ned 

 på skidor — såvidt som folk känner till det — men Gouka 

 Vulle var också rask och lätt som en ekorre.» 



