302 



FAUNA OCH FLORA 



Nyligen^ har Plate från Bahama-öarna bekantgjort en 

 annan intressant symbios, denna gång mellan en fisk och en 

 snäcka. Vid nämnda öar liksom ock vid Florida-Keys och i 

 Västindien är den stora snäckan Strombus gigas'^ mycket allmän 

 och insamlas såväl till människoföda som till fiskagn. Plate 

 fann ofta i båtar, i hvilka dylika snäckor forslats, en liten brun 

 fisk af 3 — 6 cm. längd. Fiskarena trodde, att snäckorna ätit 

 dessa och sen gifvit den ifrån sig, då de dragits upp ur vatt- 

 net. Detta var naturligtvis orimligt. Närmare undersökningar 

 ådagalade däremot, att de små fiskarne lefde i mantelhålan på 

 stora snäckor, som uppfiskats från ett djup af 2 — 5 m. Om 

 dagen ser man ej till fiskarne kring snäckorna och Plate anser 

 därför, att de endast nattetid simma fram ur mantelhålan och 

 då fånga sitt rof som består af räkor, märlor och liknande 

 smärre kräftdjur. 



Tar man upp snäckorna med en lång hake, så draga de 

 först in sig i skalet, men sträcka sedan ut sig något och då 

 glida fiskarne ut ännu vid lif och kunna hållas lefvande om 

 man lägger dem i ett kärl med vatten. Plate fann aldrig mer 

 än tvenne fiskar i en snäcka och vanligen blott en enda. Lades 

 snäckan också i vattenkärlet hade fisken vanligen efter ett par 

 timmar krupit in i snäckans mantelhåla igen. 



Aldrig träffades mindre exemplar än 32 mm. och det är 

 alltså antagligt, att fisken i yngre stadier för ett annat 1-efnads- 

 sätt. Då den visade sig vara ny för vetenskapen erhöll den af 

 sin upptäckare namnet Apogoiiichthys strombi. Den är stor- 

 hufvad och har äfven stora fjäll. Främre ryggfenan är liten 

 och har blott sex korta taggstrålar. Gapet är rätt stort, men 

 tänderna helt små. Gälräfständerna är mycket fåtaliga, hvilket 

 ådagalägger att fisken ej lefver af plankton, som skall silas ur 

 vattnet, utan af större byte. 



^ Zool. Anz. Bd. XXXIII, Nr 12. 



^ Välbekant hos oss såsom prydnadsföremål kring gräsplaner i trädgårdar. 



