go FAUNA OCH FLOKA 



Samma poppelstock, i hvilken Odynen/s anlagt sitt bo, hade 

 flera rofsteklar pä grund af vedens mjukhet funnit lämplig för bo- 

 byggande, så Pcmphredon liigubris Latk., Solenins clirysostomus Lep., 

 Soleniiis ceplialotes Sjhuck och Coelocrabro gonager Lep. Fyndet af 

 den sistnämnda artens bo var af intresse, då intet om dess lef- 

 nadssätt förut var bekant. Honan iakttogs just då hon begynte 

 gräfva sig ned i den lösa veden, och några dagar därefter såg jag 

 henne begifva sig ned i gången bärande byte mellan benen. Då 

 gången efter någon tid blottades, befanns den kröka sig mycket 

 oregelbundet och gjorde intryck af att vara en gammal larvgång, 

 som Coelocrabyo-\\<:)X\2,w nu apterat för sitt ändamål. Den rymde tre 

 celler, provianterade med en liten strit, Typldocyba iilmi L. 



Hittills kände man en crabronin, som insamlar stritar som 

 byte, nämligen Crossoceriis Wcsmacli v. d. Lind., och det just af 

 släktet Typldocyba. 



Coelocrabro gonogcr var förut i Sverige endast känd från Skåne, 

 och Riksmuseum saknade svenskt ex. af arten, hvarför ett dylikt 

 nu öfverlämnats till museet. 



Vid samma vedstapel, där dessa rön gjordes, lyckades jag in- 

 fånga en ^ af en crabronin, som mellan benen bar som byte en 

 liarkrank, på hvilken de länga^ vid införandet i bogången hinderliga 

 benen voro af bitna. Stekeln var Blepharipiis vagabundtis Panz., 

 hviken i litteraturen uppgives insamla flugor som byte men påtag- 

 ligen förstår att variera matsedeln. 



Örebro i mars 1919. 



Auton yaussoii. 



Kornknarren vid Sköfde. 



Med anledning af frågan i femte numret af Fauna och Flora 

 för år 1918: »Hur är det med kornknarren?» får jag meddela, att 

 jag under den gångna sommaren endast hört kornknarren här vid 

 Sköfde två gånger och båda gångerna i ett klöfvergärde vid den 

 s. k. gamla Skaravägen. Men däremot under sommaren 1914 

 hördes den mycket ofta. 



Sköfde den ^^3 191 9. 



Stellan Erlandsson.^ 

 Gymnasist. 



Öfvervintraiide starar. 



Det är ju icke något märkvärdigt, att stare och lärka öfver- 

 vintra på Gottland. Det händer allt emellanåt. Men så många 

 starar som jag säg ^^,'12 1918 vid Klintehamn har jag vid den tiden 

 icke sett. Det var vid pass 100. Den ^7i2 såg jag ett tjugutal, och 

 bortåt lika många såg en landtbrukare här under plöjning af en 

 åker ^7' ^9'9- ^^^^ ^^^ antagligen samma flock. Under tiden 



