8o FAUNA OCH FLORA 



B. arter, som lefva både på djupet och i det grunda 

 polarhafvet, t. ex. Jensens ålbrosme, bleka ålbrosmen m. fl, 



C. högarktiska arter i det grunda polarhafvet, t. ex. 

 liornsimpan och några ålbrosniar (polartorsk?) 



2. panarktiska arter, som finnas i alla arktiska områ- 

 den och äro relativt kallvattensfiskar, men ej fullt så steno- 

 therma som de föregående. Hit höra Eumicrotremiis, Gymnelis 

 viridis, Lumpenus mediiis, smalbottenmusen m. fl. 



II. Arktiskt boreala arter. 



1. panarktiska nordligt boreala, som öfvervägande äro 

 arktiska. Sådana äro halfulken (Artedielliis), klykskrabben 

 Jceliis), simpknoten (Triglops), slemsugaren (Careproctiis rein- 

 hardii), trubbstjärtade långebarnet (Lumpenus maculatus) och 

 håkäringen iSomniosus). Alla dessa tränga ända ned i Skage- 

 rack på djupt och kallt vatten. Hit hör också skärlångan 

 (Gaidropsarus argentatus) och några andra. På öfvergång 

 mellan denna och nästa grupp står det spetsstjärtade långe- 

 barnet. 



2. panarktiska-panboreala arter, som från de högark- 

 tiska områdena nå ända ned till Englands västkust och Kana- 

 len. Hit höra sugfisken och rötsimpan. 



3. lågarktiskt-boreala arter, som föredraga något var- 

 mare vatten än föreg. Hit räknar förf. lerskäddan. 



De arktisk-boreala arterna betraktas ofta som ursprung- 

 ligen rent arktiska djur, hvilka efter istiden sekundärt tillpas- 

 sat sig till lif i varmare vatten. Denna teori underkastas af 

 förf. en kritisk granskning. 



III. Öfvervägande boreoarktiska arter, som hvarken trif- 

 vas under rent arktiska eller rent boreala förhållanden utan 

 bäst i blandningsområdet. Hit hör i första rummet loddan, 

 men äfven den fläckiga hafkatten (Anarrhichas minor) och den 

 blå hafkatten (A. denticulatiis\ lilla hälleflundran (Reinhardtiiis 

 hippoglossoidesK långstjärten (Macrurus berglax', några ålbros- 



