74 FAUNA OCH FLORA 



ungarna voro hanar och endast en af steglitsungarna var hona, 

 var paret gifvet af sig själft, till påföljande år. De sattes nu 

 i en ensam bur och rum, så att de icke fingo se eller höra de 

 andra, hvilket är en nödvändighet enligt min mening med alla 

 bastardhäckningar af våra skogsfåglar. 



»1916 sattes sistnämnda ungfåglar i häck första dagarna i 

 maj, och såsom var att förutse byggde de icke något ordent- 

 ligt bo. Detta är alltid fallet med alla skogsfåglar, då de icke 

 äro af samma art. Så var det med steglitsa — grönsiska 1908, 

 1909, 1910; grönsiska — hämpling 1909, 1910, 1916, 1917; 

 grönfink — domherre 1909, 1910; (Zool. Institutionen, Uppsala, 

 ett exemplar). De bara bygga och slita sönder oupphörligen. 

 Någon gång kunna de ligga i boet någon timma, ja till och 

 med en natt då och då, men honan värper aldrig i boet, utan 

 i boets närhet, sittande på en pinne är det vanligaste. Men 

 slappes en hane in i buren af honans egen art, så ordna och 

 sköta de om boet som vanliga kanariefåglar. 



»Som vanligt måste jag äfven denna gång taga en därtill 

 gjord mindre bur, med två sittpinnar och korgbo, samt med 

 bomull eller något annat mjukt i burens botten, hvarjämte ett 

 trådnät är spändt en dm. från botten för att hindra fåglarna 

 att förstöra ägget. Detta faller nämligen genom nätet och kan 

 sedan bekvämt borttagas och läggas till en rufvande kanarie- 

 hona, som sedan kläcker och på vanligt sätt uppföder ungarna. 

 Detta är enda sättet att åtkomma äggen, om det också är för- 

 enadt med mycket besvär, men för fågel- och naturvänner ett 

 kärt besvär. Ej heller är det för den sistnämnde någon konst 

 eller svårt att på fåglarna se, då de skola värpa. Merendels 

 sker detta vid samma tid hvarje dag i följd, tills kullen är ut- 

 värpt, om fåglarna äro friska och fått lämplig föda, hvilket är 

 hufvudsaken i all häckning. 



»Den ofvannämnda steglitshonan värpte endast fem ägg för 

 sommaren. Af dessa voro tre befruktade, och de utkläcktes af 

 en ung kanariehona, som dock straxt efter kläckningen tog 

 lifvet af alla tre ungarna, så fort de började att pipa, såsom 

 alltid sker en tinmie efter sedan de gått ur ägget. 



