6 o FAUNA OCH FLORA 



allt har utmålats med de härligaste egenskaper och man blott 

 förvånats öfver vår forna oföretagsamhet och slöhet att odla 

 och köpa dyra födoämnen och läkemedel, när man ute i na- 

 turen har allt oköpandes och ofta mycket bättre. 



Faunan kring Kap får man höra ännu mindre om. Det 

 är endast några korta anmärkningar lämnade mer i förbigående. 

 Större djur som hartbestar, stenbockar och dykare finnas ännu 

 en dagsresa från Kap, men man börjar redan inse nödvändig- 

 heten af jaktvård; under en viss tid af året var sålunda all 

 jakt förbjuden -åtminstone ikring Staden». På Taffelberget 

 är det godt om klippdassar och babianer. »De förre blef jag 

 i synnerhet varse up emot Bergets spets, just vid sjelfva sol- 

 gången, då deras vana alltid var, at framkomma, för at sola 

 sig. När man ville skjuta dem, måste man varsamt nalkas 

 dem, och med en qvick bössa så trakta til at träffa, at de 

 blefvo liggande på stället. Sköts djuret icke dödt på stället, 

 drog det sig så in uti skrefvan, at man icke kunde få det ut. 

 Köttet ätes och smakar någorlunda väl.» Babianerna äro 

 »farlige för vandringsmannen; ty de voro icke allenast oför- 

 skräckte på klipporne, dit hagel ur bössan ofta ej kunde räcka 

 dem, utan de rullade och kastade äfven en hop större och 

 mindre stenar. Deras flygt är artig at påse. Med ungen på 

 ryggen göra de ofta upföre lodrätta klippan de otroligaste 

 språng, och mycket sällan låta de skjuta sig». De äro hatade 

 för sina plundringståg ned till trädgårdarna, där »de lefva af 

 åtskilliga växters köttaktige lökar, dem de uppgrafva, afskala 

 och äta. Gladioliis plicatiis tycktes vara den, som alman nast 

 af dem nytjades vid Cap». I staden höll man dem på sina 

 ställen som bandhundar, »fastbundne vid en stång». Allmän 

 strax utanför staden är också piggsvinet, som med förkärlek 

 äter roten af Calla »men också håller til godo både med kål 

 och andre grönsaker, samt gör stundom derpå ansenlig skada 

 uti Trädgårdarne». Under namn af myrätaren (Myrmecophaga, 

 aardvarken) omtalas det kapska jordsvinet (Orycteropus), > som 

 gräfver sig stora holor i jorden, hvari han om dagen ligger 

 säker för sine fiender. Landet var fult med sådane holor. 



