SVENSKA FORSKNINGSRESANDE FRÄN ÄLDRE TIDER 5 I 



och livad mer var utomordentligt aktad öfver hela världen och 

 för sitt öppna vänskapsfulla väsen högeligen omtyckt af alla 

 han kom i beröring med, ej minst studenterna, som i honom 

 sågo ej blott läraren utan en god vän. l^änlighet, UJiighet onh 

 glädje äro tre egenskaper, som en hans lefnadstecknare anfört 

 som de mest kännetecknande för Thunbergs enskilda person. 



»Sedan jag vid Upsala Universitet, som är det ansenligaste 

 inom Riket, tillbrakt nio års tid, ocii til Medicine Doctor gra- 

 dens vinnande atlagt de vanliga examina och öfrige prof, er- 

 hölt jag af Consistorio Academico, reserummet uti Stipendio 

 Kåhreano, som på tre års tid stiger til 3 300 daler Kopparmynt, 

 at dermed och de få medel jag dessutom kunde äga, företaga 

 en resa til Paris och at derstädes uti Medicine, Chirurgie och 

 Naturalhistorie, söka vinna vidare insigter och framsteg.» Så 

 rustad gaf sig Thunberg i väg från Uppsala 13 aug. 1770 

 öfver Stockholm landsvägen till Hälsingborg, där han )sden 15 

 September lämnade det kära Fäderneslandet utan minsta tanke 

 at först efter nio års förlopp och de vidlyftigaste resor uti de 

 aflägsnaste länder, återse det». 



I Hälsingör fick han lägenhet till Amsterdam, dit han lyck- 

 ligt och väl ankom d. 5 okt. Här uppsökte han genast pro- 

 fessorerna BuRMANN, fader och son, båda ifriga botanister ocii 

 genom besök i Sverige och liflig brefväxling med Linn k väl 

 förtrogna med den svenska vetenskapliga världen. Han blef 

 af dem mottagen med öppna armar, fick tillgång till deras rika 

 samlingar och utmärkta bibliotek, njöt och arbetade af fulla 

 krafter samt förvånade sina vänner med den färdighet, livar- 

 med han utredde och beskref »en myckenhet af dess okända 

 naturalier». Från Amsterdam göres en afstickare till Leyden, 

 där en hel del rariteter erhållas för Uppsala botaniska träd- 

 gård, samt till Haag och andra dylika platser, där någonting 

 kunde vara att lära och få. I Amsterdam är dock hufvudkvar- 

 teret, och där vinner han allt mer sina gästvänliga värdars 

 bevågenhet. En dag fråga dessa honom, om han skulle vilja 



