40 



FAUNA OCH FLORA 



Örn i fångenskap kanske ej skulle rugga så regelbundet som i fri- 

 het, men hvarför skulle dessa arter ej göra det, då ett större antal 

 andra arter göra det, såsom dufhök, röd kärrhök, pilgrimsfalk, jakt- 

 falk, ormvråk, bivråk, fjällvråk m. Ii. i fångenskapen rugga fullt 

 normalt och deras färgmönsters successiva åldersutveckling genom 

 de olika dräkterna följa alldeles samma lagar som i frihet, hvarom 

 jag fullt kunnat förvissa mig. Och på örnarternas hälsa i fången- 

 skapen är mindre än intet att anmärka. »De öfverlefva en hel rad 

 af föreståndare» (enl. meddelande af prof. L. Heck, Zoolog. Garten, 

 Berlin), och pä Habsburg har en örn lefvat öfver loo år, flera exem- 

 pel att förtiga. 



Sedan detta skrifvits, har det lyckats undertecknad att på Fals- 

 terbo Ljung Vio 1 8 skjuta ytterligare ett ex. af större skrikörnen, 

 äfven denna en hona (egendomligt nog, då ju hanarna hos roffåg- 

 larna eljes äro i afgjord majoritet) Denna sista örn är med säker- 

 het i 2 året, ännu något mörkare än de andra, iris mörkbrun (unge- 

 fär som hos en ung hafsörn, mörkare än hos ung kungsörn), medan 

 näbbens inre hälft, som hos årsungen är mörkgrå och hos äldre 

 blåhvit, här redan äger den senare färgen. Näbbhud, mungipor och 

 tår blekt citrongula som hos äldre ex. Fjäderdräktens fläckmöns- 

 ter däremot betydligt mer likt ungdräkten. Byxornas fjädrar ha 

 stora gulhvita fläckar, som hos en del intaga nästan hela fjäderns 

 längd. Bröst och mage bära också stora fläckar, som bakåt tilltaga i 

 storlek och flyta ihop med den gulhvita undergumpen. De största 

 armtäckfjädrarna afslutas med en stor, ljus fläck. Undre vingtäckare 

 storfläckiga (hos de båda föregående ex. enfärgade). Öfvergump 

 starkt fläckig. Den för öfrigt nelmörka fågeln är tydligen i 2:a dräk- 

 ten med kvarsittande fjädrar från ungdräkten. Maginnehållet var 

 hos detta ex. gräsand, hos Torups-exemplaret rödhalsad dopping, 

 medan Skabersjö-exemplaret hade magen tom. 



Krigsoperationerna i Östersjöprovinserna och Polen och skogar- 

 nas uthuggning för de förödda provinsernas återuppbyggande kunna 

 möjligen förklara att, äfven i år, ex. af denna sydligare örnart sökt 

 sig öfver Östersjön hit till våra bygder. 



Malmö museum i okt. 1918. Olof Gylli//,i^-. 



En egendoniligt färgad ål 



har af Byråchefen O. Nordqvist öfverlämnats till Riksmuseets 

 vertebratafdelning. Den hade fångats vid Runö utanför Oskars- 

 hamn och insändts till Kgl. Landtbruksstyrelsen af Fiskerikonsulen- 

 ten C. E. Eriksson. 



Öfre kroppshalfvan är till sin bottenfärg gul med en mossgrön 

 anstrykning samt med små olivgröna fläckar, hvilka mot ryggens 

 midtlinie blifva tätare och där delvis sammanflyta, så att detta om- 

 råde blir liksom marmoreradt. Rygg- och bröstfenorna äro orange- 

 gulbruna. Undre kroppshalfvan har en särdeles vacker skär eller 

 ljust rosenröd färg med en något gul ton samt metallglans. Anal- 

 fenan är gul. 



