2 8 FAUNA OCH FLORA 



några veckors bortovaro kom åter, befanns det, att de båda 

 grönlingarna blifvit så illa tilltygade (stora partier af huden 

 voro afflådda) af sina medkamrater, att de till min stora ledsnad 

 inom kort dogo på grund af den erhållna skadan. 



I fångenskap lägger grönlingen gärna bort sitt nattliga 

 lefnadssätt och blir mera orädd. Ställer man sig framför 

 akvariet, kommer fisken ofta snart nog fram från sitt gömsle. 

 Dess egendomliga rörelsesätt därvid kan mest liknas vid en 

 studs, hvarvid djuret i mjuk båge far fram öfver bottnen för 

 att efter en stunds hvila upprepa samma manöver och komma 

 ett stycke längre på väg. Ganska tvära och hastiga vänd- 

 ningar är fisken också i stånd till. Mestadels ligger den dock 

 dagen i ända dold för nyfikna blickar. — Då syrehalten i 

 vattnet någon gång gått ned under gränsen för det tillbörliga, 

 ser man djurets gällock arbeta rytmiskt fram och tillbaka, 

 under det att fisken tidvis utför de mest energiska tuggnings- 

 rörelser, som om den verkligen hade något ätbart i munnen. 

 Och så stiger den plötsligt under slingrande rörelser af kroppen 

 upp till ytan, slukar luft och afger den förbrukade genom mun, 

 analöppning och alltemellanåt äfven genom gälöppningarna 

 som redan nämndt. Den vänder sig därpå rätt oskickligt om, 

 dunsar till bottnen af sin egen tyngd och kan så liksom hjälp- 

 lös och likgiltig falla från sten till sten, innan bottnen är 

 uppnådd. Stiger fisken på detta vis för ofta upp och snappar 

 efter luft, sväller kroppen af den i öfvermått insupna luften, 

 och djuret ligger snart med buken i vädret uppe i vattenytan 

 och förmår inte gå ned till botten ; blodkärlen skimra därvid 

 på grund af sin röda till violetta färg genom den tunna och 

 genomskinliga bukhuden Nu är skyndsam hjälp af nöden, 

 och består denna lämpligen i att sänka vattenståndet och börja 

 med genomluftning eller bättre direkt tillförsel af friskt vatten; 

 och krisen är snart öfver. Såsom man redan af vistelseorten kan 

 förstå, är grönlingen inte som förut omtalade anförvandter i 

 behöf af att direkt gräfva ned sig i bottenskiktet, och i akva- 

 riet visar den heller inte tendens därtill, hvarken sommar eller 

 (som man skulle kunna förmoda) vinter. I sammanhang här- 



