Grönlingen, Cobitis (Nemachilus) barbatula Lin. 



Af 

 Oscar Oliiii. 



rrji j|^*^ röiilingen hör till familjen karpfiskar och får 



111 I" 'illlllim^jTB inom denna grupp en särställning i under- 

 GlS familjen Cobitidini. 



Samtliga till denna underafdelning hörande 

 arter äro mindre fiskar, hvilka uppehålla sig 

 ..^.: såväl i flytande och stillastående som också 

 bräckt och hafsvatten. En del arter såsom dyätaren Misgur- 

 nas fossil is), nissögat (Cobitis taenia) och Acanthophthalmiis 

 Kiihlii från Indien jämte några andra lefva ett undangömdt lif 

 vanligen nedgräfda i vattendragens slam- eller sandbotten, ur 

 hvilken de också till stor del hämta sin föda bestående af 

 maskar, små crustaceer, mygglarver, Tiibifex, insekter; insekt- 

 larver men äfven ruttnande växtdelar. 



Gemensamt för dessa bottenfiskar är också, att de i mer 

 eller mindre hög grad kunna använda tarmen som »nödand- 

 ningsorgan», ett s. k. accessoriskt andningsorgan. Vid in- 

 trädande syrebrist i vattnet stiga de nämligen upp till ytan, 

 sluka luft och trycka densamma, genom att kraftigt pressa 

 samman gällocken, ned i tarmkanalen; samtidigt går den för- 

 brukade luften bort i form af luftblåsor genom mun- och anal- 

 öppning, men äfven genom gälöppningarna, något som jag 

 varit i tillfälle att iakttaga hos grönlingen. Denna tarmand- 

 ning är isynnerhet utmärkande för dyätaren och Acantlioph- 

 thahnus m. fl., hvilka sålunda nära nog äro oberoende af 

 syrehalten i vattnet. De andra åter hafva större syrebehof. 



