4 I-AUNA OCII FLORA 



eller innanför dessa. Fötterna ha en rödaktigt skär färg. 

 Näbben är till största delen något gulaktigt pärlgrå med horn- 

 svart spets. Ett litet spår af den rödaktiga fläcken på under- 

 käkens spets visar sig också. 



Afbildningen från juli 1916, som här bifogas såsom färg- 

 plansch, framställer en fågel i fullfärdig dräkt, om man bort- 

 ser från några spräckligheter på de mellersta stjärtpennorna. 

 Fångenskapen har ju ofta den inverkan på fåglarna, att ut- 

 vecklingen af den fullfärdiga dräkten försenas, ty äfven med 

 den bästa omsorg bli ju ej förhållandena lika med dem i fritt 

 och naturligt tillstånd. Det är ju för öfrigt ej uteslutet, att 

 också bastardnaturen verkar hämmande på utvecklingen. Detta 

 är ej godt att säga, men en normal mås af denna ålder borde 

 ej ha visat några spår af ungdräkten. Emellertid händer det 

 ju äfven i naturen understundom, att spräckligheter kvarstå 

 på stjärtpennorna t. o. m. sedan fågeln blifvit könsmogen, så- 

 som på annat ställe i denna tidskrift omtalas rörande en silltrut. 



Såsom synes af planschen, har denna hybrid i sommar- 

 dräkt en blekare grå mantel än den ofvan just omtalade hy- 

 briden i vinterdräkt. Den är dock tydligt mörkare än en hvit- 

 vingad trut, alltså än sin moders stam. Näbben är gul som 

 hos en fullfärdig fågel, och den röda fläcken är också utbildad. 

 Benen äro ganska blekt skära, men simhuden går mera i röd- 

 aktigt. 



Det hybridexemplar, som öfverlämnades till Riksmuseum 

 från Skansen den 20 juli 1918, är naturligtvis i full dräkt, och 

 stjärten hos den är helhvit. Mantelns grå färg är hos den 

 också mörkare än hos den hvitvingade truten och liknar den 

 hos den nyss omtalade L. cachinnans från Kossogol. Däre- 

 mot är den ljusare än mantelfärgen hos den bleka ras af sill- 

 trut, som fått namnet L. fusciis affinis. Men om man lägger 

 en hvitvingad trut, denna hybrid, en L. f. affinis och en ty- 

 pisk silltrut bredvid hvarandra, får man en mycket intressant 

 kontinuerlig serie från ljust pärlgrått till mörk skifferfärg. 

 Detta äi' ett ganska intressant faktum, som tyder på, att färg- 

 skillnaderna hos dessa trutar blott bero på en större eller 



