Smärre meddelanden. 



Med anlednins af de i tidskriftens första häfte för detta år 

 publicerade reflexionerna rörande tofslärkaiis förekomst vid Stockhobn, 

 ser jag mig skyldig tidskriftens såväl som mitt fågelarbetes läsare 

 att deltaga i de »ytterligare meddelanden», till hvilka tidskriften 

 inbjuder. 



Formuleringen af det uttalande i uppsatsen om tofslärkan i 

 »Sveriges fåglar och fågelbon», som väckt stockholmska fågelintres- 

 serades tvifvel, har varit mindre lyckligt vald. Detta gäller när- 

 mast uttrycket »tagit i besittning». Det torde hafva tillkommit i 

 någon män för att variera uttrycken i den bredt lagda och mera 

 raskt skisserade framställningen af tofslärkans invandringsvägar och 

 utbredning inom Skandinavien. I hvarje fall har jag dock icke 

 kunnat mena ett besittningstagande af Ladugårdsgärde orubbligt 

 och »för evärdliga tider». Ovissheten i fråga om denna fågelarts 

 landvinningar har jag påpekat på samma sida, där det heter: »Tofs- 

 lärkans förekomst inom Sverige är sålunda föga stadgad. Den är 

 mycket ojämn och, mer än för de flesta andra fåglar, oberäknelig». 



Uppgiften om fågelns förekomst å Ladugårdsgärde vid Stock- 

 holm grundar sig på ett meddelande mottaget år 1Q17 av fanjun- 

 karen Axel Linder i Hässleholm, hvilken under sin tjänstgöring 

 vid Lifgardet till häst iakttagit tofslärkan på gärdet under flera år, 

 och, under det sista år han fick tillfälle se henne, i ett antal af 

 tvenne par. Def fanns för mig ingen förnuftig anledning att finna 

 meddelandet »misstänkt», då herr H. var mig personligen bekant 

 som en mycket god fågelkännare och hans erfarenheter på ifråga- 

 varande punkt mycket väl läto sig förlika ined vår kännedom i 

 öfrigt om fågelns uppträdande inom landet. Sedan åtskilliga år 

 har ju tofslärkan varit bofast vid Uppsala, och hon har, åtminstone 

 under någon tid, hållit sig på ännu nordligare breddgrader. 



Emellertid har jag af herr L. nu begärt och erhållit ett för- 

 tydligande af hans tidigare lämnade meddelande, och det lyder som 

 följer: »Jag såg tofslärkan första gången på Ladugårdsgärdet i 

 november 190g. De voro då två stycken, och sågos dessa alla 

 dagar till i mars, sedan såg jag dem ej mera förrän i november 

 följande höst. Jag såg dem sedan hvarje vinter, t. o. m. 19 14. 



