SMÄRRE MEDDELANDEN' I4I 



De båda senaste vintrarna voro de 4 stycken, de uppehöllo sig i 

 närheten af korsningen af vägarne från den s. k. Nybyggesgrind — 

 Kungl. Borgen och gamhi Ladugårdslandstull — Värtan, — där de 

 sågos hvarje dag hälla till i hästspillningen på vägen. Vintern 

 1914 — 191 5 hade jag ej tillfälle göra några iakttagelser angående 

 dem, ty då var min tid helt upptagen af tjänsten vid skvadronen. 

 De föregående åren red jag öfver gärdet hvarje dag och hade godt 

 tillfälle att iakttaga dem. — — Sommartiden observerade jag dem 

 aldrig. Det senaste de sågos var i slutet af mars.» 



Det synes af detta, som ju till en viss utsträckning bekräftas 

 af kapten af Burens meddelande, framgår, att tofslärkan kontinuer- 

 ligt under en följd af år uppehållit sig å Ladugårdsgärde på vin- 

 trarne och sä långt fram på förvåren som till midten och slutet af 

 mars. Huruvida hon funnits där efter 19 14, är icke fastslaget men 

 kan icke anses utan vidare uteskitet. Då hon iakttagits parvis sent 

 på vårarna, och hon är en mycket tidig häckfågel, synes det mig 

 mycket möjligt, för att icke säga troligt, att hon häckat om än icke 

 precis å Ladugårdsgärde, så dock i eller vid Stockholm. Dä hon 

 iakttagits å gärdet så långt fram pä året, och då hon i ganska 

 eminent mening är en stannfågel, så är det inte troligt, att hennes 

 bo legat synnerligen långt från platsen för vintervistelsen. Då det 

 här synes i bokstaflig mening ha varit fråga om ett försvinnande 

 antal individer, och då fågeln under häckningstiden, i olikhet med 

 uppträdandet under vintern, undviker uppseende, så utgör inte hel- 

 ler den omständigheten, att han icke iakttagits under häckningstiden, 

 något hinder för antagandet, att han äfven under sommaren uppe- 

 hållit sig i Stockholmstrakten. 



Till slut — på förekommen anledning — ett ord om citeran- 

 det af meddelare. Det har inte klart gjorts någon anmärkning, 

 men det kan ju, från en synpunkt, finnas fog för sådana. Jag har 

 efter rätt mycken tvekan, men efter tillrådande af för mitt fågel- 

 arbete intresserade, för att göra framställningen mindre tungläst, i 

 den mera grofstilta och populärt hållna texten följt principen att 

 hänvisa till källor endast för iakttagelser af mera påfallande vikt 

 och intresse. De meddelanden, jag haft förmånen mottaga från 

 svenska fägelintresserade, iinnas dock hos mig bevarade som »veri- 

 fikationer», där sådana skulle påfordras. Och med företeende af 

 sådana står jag, för hvarje sanningssökande tviflare, alltjämt och 

 med största nöje till förfogande. 



Malmö 5 april 19 19. 



Paul RosftJius. 



Ett och annat om tofslärkan (Galerida cristala L.^. 



På de sista årtiondena har man hört omtalas det ena fallet 

 efter det andra af fåglar, som helt och hållet utrotats eller fördrif- 

 vits från sina gamla boplatser. Så mycket mera glädjande är det 

 dä för hvarje sann fågel- eller naturvän att erfara att någon fågel 



