'Blaskurit.' 



En språkfråga i jaktzoologisk hclysning. 



Erik Modin. 



handlingar från medeltiden förekommer tvenne 

 gånger ett ord blaskurit (blaskorin), som, irois 

 ■upprepade tolkningsförsök, ännu ej synes hafva 

 fått sin tillfredsställande förklaring. 



Ordet i fråga hänför sig otvifvelaktigt, så- 

 som man kan fmna af sammanhanget, till en 

 produkt af den dåtida jakten, nämligen vildtskinnen. 



Frågan om ordets betydelse kan, enligt mitt förmenande, 

 bringas närmare sin lösning, om hänsyn tages till förhållanden 

 på det jaktliga området, hvilka ej synas hafva tagits i nog- 

 grannare betraktande vid de försök, som hittills gjorts till dess 

 lösning. 



Jag må först redogöra för det svårtydda ordets förekomst 

 i fornlitteraturen liksom ock för de tydningar däraf man sökt 

 gifva, såvidt dessa äro mig bekanta. 



Första gången det möter är i ett bref utfärdadt af in- 

 vånarna i Ångermanland vid Nora kyrka den 27 februari år 

 13I4\ i hvilket dessa förbinda sig att till Uppsala domkyrka ut- 

 göra en årlig gärd för högtidlighållandet af de kungliga hel- 

 gonen Olofs i Norge och Eriks i Sverige minne. Denna gärd, 

 vanligen benämnd »Olofsgärden», skulle till största delen utgå 



1 Tr. i Sv. Diplom. III, s. 560. 



Hl — iM.-.r. Fauna och Flora 1919. Hiifl 4 



