150 FAUNA OCH FLORA 



som ingalunda kan anses rimlig, äfven i betraktande af forna 

 tiders ymnigare vildnad. 



Detsamma gäller Kjellströms benägenhet att förklara ut- 

 trycket 'tvaelyt skin' med »korsräfskinn» (a. a., s. 27 n. 1). Även 

 denna varietet af den vanliga räfven är alltför sällsynt före- 

 kommande för att kunna beräknas till den myckenhet, som 

 här måste förutsättas. De citat, han äfven i detta afseende 

 anför från åberopade förf., kunna föröfrigt blott vara ägnade 

 att framhäfva sistnämnda räfvarietets brokighet (ej tvåfärgade 

 hårfäll); ty i korsräfvens dräkt ingår ett flertal färger: rödt, 

 svart, hvitt, gult och kanske brunt. 



En motsägelse mot denna förklaring, att orden 'blaskurit' 

 och 'tvaelyt' skulle afse färgvarieteter af räf, ligger också däri 

 — såsom Nordlander, ehuru i annat syfte, anmärkt — att af 

 det sammanhang, hvari de båda bestämningsorden förekomma, 

 synes framgå, att det tvåfärgade skinnet var af större värde 

 än det 'blåskurna', då det i verkligheten väl alltid varit ett 

 motsatt förhållande. Föröfrigt må härvid anmärkas, att Olaus 

 Magnus i sin Historia etc. ej nämner någon annan varietet än 

 den svarta räfven, som han anför bland de dyrbara pälsverk, 

 hvilka afsattes från Norden till främmande länder. Äfven ekorr- 

 skinnen nämnas emellertid af samme förf. såsom utförselvara 

 från vårt land (XVIII, C. 5-38; XVIII, C. 18). 



Sedan jag i det föregående historiskt och med hänsyn till 

 fållens färg hos ifrågasatta djur äfvensom andra naturför- 

 hållanden sökt ådagalägga, att med de omhandlade skattebe- 

 greppen ej gärna kan afses annat än ett visst slags skinn och 

 detta just gråverket eller ekorrskinnen, vill jag, under skär- 

 skådande äfven i detta afseende af tidigare förklaringsförsök, 

 söka att ur språkliga och tekniska synpunkter närmare ge skäl 

 för min mening. 



Vid förklaringen af färgbestämningen bla ('blå' eller 'svart', 

 som ordet i det äldre språket betyder^) finner Nordlander 



' Se under detta ord Fritz\i-r, »Ordbog över det gamle norske Sprog»: 

 TiBld i sammensatte ord betegner, at noget har en blåa eller sort farve». Ex. 

 blamenodr. 



