184 FAUNA OCH FLORA 



öfver, ty oxlarna stodo öfverlastade med bär, så det var ett 

 verkligt paradis för störätSrna. Deras ankomst skedde också 

 i grefvens tid, för bären voro frostbitna och många hade svart- 

 nat, I några höga almar sutto fåglarna tätt samlade, och jag 

 uppskattade deras antal till bortåt 500 st. Tidtals sväfvade 

 de ned till oxlarna och öfverföllo bären. Det blef då ett hiske- 

 ligt flaxande bland grenarna, bär föllo oupphörligt till marken, 

 som snart var översållad med frusna bär. Med den oerhörda 

 aptit dessa fåglar gå till verket, blir säkerligen ett träd på kort 

 tid länsadt. Till jorden föllo också exkrementer tätt, i form af 

 bärmos. I ett hjulspår på vägen hade samlats vatten, och dit 

 flögo fåglarna från och till för att dricka. Långa stunder 

 blefvo de ej bland bären utan flögo snart åter upp i almarna, 

 där de sedan sutto stela och högtidliga. Under de följande 

 dagarna höUo sig stora skaror på den nämnda platsen och i 

 Vattenverkets trädgård, där äfven en kolossal tillgång på oxel- 

 bär fanns. Smärre flockar syntes också dagligen stryka kring 

 och slå sig ned i småträdgårdarna bland husen, där oxel eller 

 hagtorn fanns planterad. Hvad fågelns flykt beträffar, synes 

 den mig något lik starens. Något annat läte än deras bekanta 

 drillande sisning, eller snarare kanske lik en fin ringning, hör- 

 des ej. 



Den '7i2 började björktrastflockar komma. Spridda, glesa 

 skaror kommo flygande. För att glädja mig åt fågellifvet gick 

 jag den 22 till den omtalade kyrkogården. De talrikaste vin- 

 terfåglarna voro nu björktrastarna. På kyrkogården sutto de 

 i almarna, då och då gjorde de plundringsflykt till oxlarna. 

 Många höUo sig på en stubbåker i närheten. Det var intres- 

 sant att se, hurusom en flock trastar, hvilka kommo flygande 

 ganska högt, i stora flykthopp nästan lodrätt sänkte sig ned 

 till kamraterna i träden. Under promenaden i oxelalléen sågos 

 grönfmkar, bofinkar och pilfinkar förtära bären. Bland gre- 

 narna dunsade äfven ett dussin kråkor och skator och höllo 

 till godo. Koltrastar voro många tillstädes, såväl honor som 

 gul- och mörknäbbade hannar. Ganska öfverraskad blef jag 

 att få se 6 öfvervintrande starar. De sutto pösiga, och en af 



