SVENSKA FORSKNINGSRESANDE FRÄN ÄLDRE TIDER lOI 



eller mindre lemlästade eller kanske rent af döda, men finner 

 då de »högst förskräckte hjältar sittande tätt intil stammen 

 af et träd, med bössan på ryggen, laddad med sina fogelhagel, 

 liksom tvänne kattor utan at kunna framföra et enda ord», 

 hånar han, glömsk af att han nyss själf gjort en lika slät figur. 



Sedan man dragit genom Houtniquas till dess östra gräns- 

 flod, Keurbooms-Rivier, vändes den 10 nov. mot norr öfver de 

 höga gränsbergen och ned i Lange Kloof för att >;däf träffa 

 vår vagn och blidare öden». Längs denna mer allmänna färd- 

 väg fortsattes vidare österut till Zeeko-rivier och utmed denna 

 ned till hafvet. Här pustades flera dagar »dels för at sköta 

 det vi redan samlat, dels för at visitera hela orten härikring, 

 dels för at beta och låta hvila vare uttröttade och utmagrade 

 kreatur». På en utflykt till häst nåddes Gamtos-rivier, grän- 

 sen mot kafferlandet. Kaffrer träffas och jämföras med hotten- 

 totterna, och här fick Thunberg se och skjuta på flodhästar 

 dock utan resultat. »Några Hottentotter, som lägrat sig här- 

 städes at förtära en förut skuten Sjö-ko, lefde här i sådan 

 stank, at vi knappast kunde komma dem förbi, utan at kväfvas». 

 I början af december äro dragarna utvilade, och man vänder 

 då hem stora vägen genom Lange Kloof till Kap, dit man kom 

 d. 2 januari 1773. 



Skildringen af resan utgöres i allmänhet af helt korta dag- 

 boksanteckningar om naturföremål och allt upptänkligt annat, 

 som träffas, och man saknar Sparrmans uttömmande beskrif- 

 ningar. En sida må anföras, tagen alldeles på måfå. »Den 

 13 december (det är på hemvägen) färdades vi genom det torra 

 Carrofält till Gert van Nimwegen. Fåren åto här de späda 

 bladen af Mimosa nilotica. Meloe cichorei gjorde mycken skada 

 på äpleträden och annat uti Trägården, hvars löf de aldeles 

 förstörde. En Mesembryanthemiim med hvit bloma brukades 

 här af Hottentotterne emot törsten, at tuggas, sedan den blifvit 

 rött och beredder. Harpuys eller en Cocciis på grenarne sades 

 vara farlig för fåren och döda dem. Den 14 emot aftonen 

 kommo vi til Gert Clutes gård vid Slange-rivier, hvilken låg 

 så långt in uti en bergsklyfta, at jag näppeligen tror, det någon 



