BLASKURIT I 53 



verket, värdefulla såsom pälsverk. När ekorren fått sin fullt 

 utbildade, hårtäta, gråblå vinterdräkt, hvilken han enligt gam- 

 mal tradition har först vid »helgamäss» (l:a november), i stället 

 för sommarens rödbruna, gleshåriga, säges han vara 'härd' 

 (fuUhårig) eller 'gill', d. v. s. hans skinn är då giltigt i han- 

 deln (salugillt). Detta bedömer skinnköparen förnämligast 

 af varans utseende på utsidan (köttsidan), men äfven af öron- 

 tofsarnas färg och yfvighet (längd)'; dessa senare växa näm- 



ligen för vinterdräkten långa och hafva hos den vackrare, ljusare 

 och renare grå varieteten, den s. k. »granekorren >., mörkbrun 

 eller svart färg, under det att de hos den andra, som mindre 

 värdefull ansedda s. k. ■ tallekorren» äro ljust bruna eller röda 

 och af mindre längd. 



De nu beskrifna skiftningarna i ekorrens fäll afspegla sig 

 emellertid äfven på skinnets köttsida. 



Under det ekorren bär sin mörka sommardräkt, är kött- 



> På allra sista tiden har dock, enligt hvad en körsnär upplyst om, äfven 

 ekorren börjas flås bakifrån, såsom andra pälsdjur, så att dess skinn efter 

 torkningen vändes och bedömes efter den svnliga liårfälien. 



